Да полеем снега с римска кръв!
Няма да поведа хората си към отвъдното.
А аз няма да умра с римски меч в гърба си.
Предупредих те да стоиш далеч от хора като мен.
Видяла си болка и загуба.
Нещастие, споделяно от мнозина от нас.
Ще си подчинен на Тиберий.
А не момче, което ще си загуби меча.
Ето ни и нас, ти под мое командване.
Аз в Синуеса ли ще остана?
Тук, в тази вила.
С Тиберий.
Знам, колко много милее за теб.
Отчаяно искаше да поговори с баща ти.
Какво ли ще е било толкова важно?
Това е загадка.
Придружихте ли робинята ми обратно до Синуеса?
Тя се присъедини към въстанието.
Бунтовниците пробиха стената.
Трябва да се оттеглим!
Могъщият Крас бяга от нас!
Той ще се завърне.
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com
Спартак!
Римляните нападат тила ни!
Крикс!
Това ли е всичко, което ще ни предложи Рим днес?!
Искам още кръв!
Крас ни напада два пъти дневно.
Само с шепа хора.
Трябва му време,
за да ни настигнат легионите му.
Знае, че ще се забавим, за да подкрепим по-слабите.
Тази стратегия винaги работи.
Кажи на боговете си, че Крикс пикае на тях.
Крикс.
Искам да го питам нещо.
Колко дни път назад е Крас?
Да го духаш, гаден роб!
Направи го по-приказлив.
Четири дни!
Четири дни.
Моля.
Съберете оръжието и продължаваме.
Аз изпълних моята част!
Моля те, пощади живота ми!
Молиш грешния човек.
Гният и се вмирисват вече три дни.
Спечелихме още един ден след Спартак.
Стой!
Чудно ли е?
Хората не са почивали от хребета Мелия насам.
Нито пък ще почиват тази нощ.
Заповядай на втори легион да прекъснат почивката си
и да продължат преследването пред останалите сили.
Притискаш ги твърде много.
Сега не е време за мекушавост.
Аз съм твърд относно предстояща битка.
Но пък легион на границата на силите си
ще е от малка полза срещу Спартак и армията му.
Всеки, който изостава,
ще бъде посечен на място.
Не беше ли кръвният десятък достатъчна заплаха--
Няма да му позволя да ми се изплъзне!
Император.
Сенатор Метелий иска аудиенция.
Метелий?
Изпрати ме в Рим да кукуригам
за неизбежния край на Спартак на хребета Мелия,
но последните новини ме изкараха ненадминат глупак!
Намирам тона ти за неприятен.
Както и аз намирам много неща, говорещи за провалена кампания.
Спартак удължава края си.
Върни се в Рим и достави съобщението.
Аз съм сенатор на републиката!
Не съм ти някакво момче,
крещящо новини за въображаеми победи.
Ще правиш това което аз сметна за правилно.
Или забрави за нашата уговорка ?
Обещание за вила в Синуеса,
и дисаги, надиплени с необлагаемо злато!
Всяко бъдещо свързване с името на Крас,
само ще лепне позорно петно върху моето.
Нищо не се е променило.
Аз ще смажа Спартак
и бунта му с петите си,
както обещах
Смели думи, идващи от човек, чийто най- доверен роб
е избягал за да се присъедини към бунтовниците.
Не се намесвай.
Ума ли си загуби?
Ще накарам Сената да те пропъди
за побой над уважаван негов член--
Ти...
ще правиш...
това...,
което аз...
ти наредя!
Марк.
Връщаш се в Рим.
Само дума за това, или ако чуя нещо срещу мен...
и ще похарча цяло състояние
за смъртта ти в някоя тъмна нощ.
Качете го на коня му.
И втори легион да потегли след Спартак.
Предупреди ги да са готови всеки момент.
Не трябва да се отпускаме.
Не ми харесва да бягаме като зайци
от звука на стъпките на измислен ловец.
Нито пък на мен.
Трябва да сме пред Крас,
докато попълним редиците си.
Мъдър път.
Но предпочитам оня, павиран с римски глави.
Може да го павират с нашите, ако не внимаваме.
Едно време не говореше така.
А какво ще кажеш за всички онези, с по-скромни възможности.
И те поглъщат не по-малко от всеки, въоръжен с меч или копие.
Той е прав.
Запасите ни са на привършване.
Скоро гладът пак ще е с нас,
ще тегне на всяка стъпка.
Ганик.
Ипрати Луго и разузнавач напред.
Искам да знам от всяка възможност за зърно или месо.
Не можем да бягаме цяла вечност
Един ден скоро отново ще
трябва да се бием.
Един ден.
Знаеш че има право.
Нищо не е сигурно, по време на война.
Възможно ли е ?
Да се измъкнеш от ръцете на Крас отново ?
Няма да те видя пленен от тях.
Искам да споделя усилията ви,
и ще се присъединя.
Полудя ли ?
По дяволите.
Запали огън.
И знай че те наблюдавам
Неговият поглед все още съдържа обещанието за насилие.
Продължавай да се доказваш срещу Римляните,
и виж как се омекотяват.
Човекът не трябва да се притеснява в такова положение.
И все пак, по въпроси, по-близо до сърцето,
своите притеснения са основателни.
Оттърви се от тях.
И не говори повече по това.
Ако се засмеш небрежно на думите ми,
Щеше да знаеш чувствата преувеличени.
Но когато се срещне пяна с пяна,
тя среща сътветния отговор.
Бъркаш се със себе си.
Греша ли за блясъка в очите ти, докато минавам?
Или да въдъхваш когато се приближа?
Страувах се от страховита нощ на открито.
Благодаря.
Малко ме е грижа.
Малко?
Не беше отдавна, когато се радваше
на страданията ми.
Не съм променил отношението си.
Тогава защо ми протягаш ръка?
Протягам я на Спартак.
Противоречи на здравия разум,
но явно таи някакви чувства към теб.
Аз... не намирам думи--
Нито аз имам желание да ги чуя.
Спартак е жертвал много в живота си.
Заслужава поне малко щастие в замяна.
Както и, че мнозина са му задължени.
Извинявайте.
Трябва ми помощ.
Трябва да се напъваш
със всички сили.
Отново.
Не мога.
Успокой се.
И прави каквото ти се казва.
Повелителят на Дъжда...
Ако искаш да живееш, напъвай. Сега.
Острие. Бързо.
Благословена си със син.
Вижте му пишката,
клати се като на самия Юпитер.
Моля се да я използва само на съгласните.
Той имаше щастието,
да го изродят такива опитни ръце.
Правила си това и преди?
Много пъти, за робините на господаря ми.
Чудя се, дали не го познавам?
Как му е името?
Помпо.
Отглежда дребен добитък близо до Кампания--
Тя говори за Помпо.
Но дамгата на ръката й е от друг господар...
Била си робиня на самия Марк Крас?
Бях.
Друг шпионин, изпратен сред нас.
Шпионаж ли е това,
да помогнеш за раждането на дете?
Изпратил те е този, който се опитва да сложи край на живота ни!
Той не ме е изпратил.
Избягах от палатката му на хребета.
Защо се отказа от него, за сметка на студ и бури?
Говори!
Или ще замлъкнеш завинаги.
Момичето е беглец, като мнозина сред вас,
независимо от кой господар е избягала.
Тя заслужава защита,
а не забулени заплахи.
Не се крия зад було.
Нито ще се крие някой, носещ клеймото на врага ми.
Крас не ми е сторил нищо.
Но синът му ми причини мъчителна болка.
И щеше да продължи така.
С жена ми също така се бяха отнесли зле,
тези, които се наричаха нейни господари.
Сега тя е твоя отговорност.
Да се погрижат за нея.
И знай, че ако историята й не е вярна,
животът и скоро ще свърши.
Благодарности.
Аз ще се погрижа за това.
Лаета е права в случая.
Не можем да отблъснем никой роб, желаещ свобода.
Тогава нека я освободим, за да гладува с всички нас.
Всичко да е готово, преди да заспите.
Ще тръгнем след втори легион на зазоряване.
Не си спомням да съм те викал.
Последните събития ми го налагат.
Изчезни!
Загрижен съм.
За баща ти.
Какви мисли криеш?
Непостоянни.
Настроението му след Мелия е...
смущаващо.
Но командва с твърда ръка.
Свит в юмрук, удрящ врага.
Метелий не беше на себе си.
Той е глупак, несъмнено.
Но все пак е Сенатор на Републиката.
Какъвто е и баща ми.
Чиито ответни реакции далеч надвишиха границите на обидата.
Особено за човек, който се гордее,
че държи всичко под контрол.
Ние сме във война,Тиберий
Срещу враг, който ще използва
дори и най-малката слабост,
и ще ни обрече на гибел.
Изплюй камъчето.
Любимият син отново спечели благоразположението на баща си.
Умерени съвети от твоята уста
биха могли да го вразумят.
И да разпръснат тревожните му мисли за бягството на Коре--
Проклетото парче месо между краката ти!
Ето затова си дошъл при мен.
За да успокоиш бурята на гнева му,
преди да бъдеш повлечен от пороя.
Грешиш --
Не беше ли ти, който възпрепятства
заповедта, Коре да се върне на хребета.
Давайки й възможност да го предаде?
Тя ме молеше през сълзи
да поговори с баща ти, относно проклетият му син.
Обикновена уловка,
целяща да улесни бягството й от хребета Мелия
и да се присъедини към бунтовниците.
Сигурен съм че има уловка.
Все пак не такъв, формиран от съзнание на любяща робиня.
Какво й направи, момче,
за да я накараш да побегне?
Да не би да насили този мъничък хуй вътре в нея
Прекаляваш, Трибуне!
Много пъти всеки ден.
И двамата знаем че не съм.
Ще разбера истината за това което се е случило.
И баща ти отново ще се вразуми...
когато ранено сърце научи, че
Кори не бе тази,която го предаде.
Детето е родено в свят на лайна и помия.
Той е свободен.
Както толкова много измежду нас.
Както аз стоя сега, заради теб.
Желая да си благословена с повече от просто думи.
Бекрайно много храна
И подходящ дом да те топли през студените нощи
Може би дори едно дете, наше един ден ...
Но аз не съм имал силата да ви осигури с която и да е от това.
Силата ти ме иведе от мините.
Извади ме от сенките, върна към живот избледнялата ми същност.
Един живот, оцветени с кръв и битка.
Моят път е била избран.
Не от съдбата.
Не и от самите богове.
Избрах да съм на твоя страна,
в този живот и другия, който следва.
Докато достигнем бреговете...
Желая единствено да изпратя повече проклети римляни
там преди нас.
Не заслужавам жена като теб.
Ти си единственият мъж, който истински заслужава.
Крикс.
Ганик и Луго се завърнаха.
Спартак ни вика.
Огледали са долината.
Там има 20 или повече къщи.
Много говеда и кози, пасящи по ливадите.
Тогава нека ги нападнем,
И ще видим кръвта на зверове и Римляни да се
смесват под лунна нощ.
Призори аз ще тръгна на север.
Към подножието на Алпите.
Ще лагеруваш в планината?
Не.
Ще я прекося.
И от другата страна,
кой накъдето му видят очите.
Той вече наистина се е побъркал?
Крас преследва една армия, лесна за проследяване.
Хиляди роби, свободни отвъд границите на Републиката...?
Дори той няма достатъчно средства, за да намери толкова много хора,
разпръснати по чужди земи.
Всичко, което постигнахме.
Всичко това беше загубено.
Няма да означава нищо, ако се обърнем и побегнем.
Ако останем, Крас отново ще ни удари --
Нека дойдат.
Побеждавали сме ги преди.
И можем пак да го сторим.
Но на каква цена?
Още колко от нас ще загинат?
Колко жени, неспособни да носят оръжие?
Или деца, наскоро дошли на бял свят?
Предпочитам да ги видя свободни.
Над тях да не е надвиснала тъмната сянка на Републиката.
Добре тогава, нека я пронижем в сърцето
и сенките ще се разпръснат.
Армиите на Крас настъпват от юг.
Ако тръгнем на запад, ще сме пред портите на Рим,
преди легионите му да се завърнат, за да бранят града.
Ще удариш самия Рим?
Искам да го видя треперещ.
Както ти сам се закани,
когато падна Батиат.
Оставете ни.
Знаеш, че се целя високо.
Колко римляни пратихме на оня свят?
Републиката се тресе
от името на Спартак и неговата армия от роби.
Застанали сме досами звяра,
готови да впием зъби в гърлото му, аз...
Аз сега се боя какво ще последва.
Повелителят на Дъжда?
Убиецът на Сянката на Смъртта? Изплашен?
Не за себе си, не.
Отговорностите ми са далеч по-големи.
Уморих се да бягам.
Тогава си почини.
С Невия до теб.
Не, тя няма да се отвърне от каузата.
Нито пък аз.
Докато Рим не падне под нозете ни.
Искаш да тръгнем към своя край.
Искам да сме свободни.
Истински свободни.
Наистина ли мислиш, че Крас ще се спре
след като прекосиш планините?
Че Републиката ще ни остави да се измъкнем тихомълком?
Ние им показахме, че са уязвими.
Показахме им, че трепереща ръка
може да стане юмрук.
Хвърлихме съмнение върху самата идея,
че робът трябва винаги да си знае мястото,
търпейки тоягата и камшика, защото го учат да ги търпи.
Ние построихме тяхната могъща Република.
С ръцете си, с кръвта и с живота си.
И можем по същия начин да я видим как пада.
Ти ми отвори очите за това, Спартак.
Не искай от мен сега да ги затворя.
Между нас двамата всичко бе просто.
Когато връзката ни се състоеше само от омраза.
Тези времена са тъжно минало.
Със или без теб ,
Ще се изправя срещу Рим.
Със тези, които споделят желанието ми за отмъщение.
Ние извоювахме правото си на избор, как да изковем собствения си път.
Няма повече да стоя на пътя ти.
На разсъмване,тогава.
Пътищата ни накрая ще се разделят.
Крикс
Искам от теб едно последно нещо.
Долината е превзета!
Да си поделим плячката!
И да почетем с празненство Крикс
и тези, които следват Непобедимият Гал!
Кръвта вали от бясното небе.
Моят к*р се навдига!
Кръвта вали от бясното небе.
Моят к*р се навдига!
♪Кръвта вали от бясното небе♪
♪К*рът ми се изправя♪
Изгаря ме.
Ще се оправи всичко с правилна напитка.
Може би трябва да го полееш с вода.
И с по-чисти мисли.
Или може би трябва да си вземеш друго.
Това е празно...
Спомни си, когато главата ти натежи на сутринта,
но аз ще изпълня заповедта.
Ти си с малката, нали?
Извинявам се.
Не искам да виждам наранено сърце.
Ще рарушиш това малко нещо с пиенето и живота на вашия вид.
И ти отново ще намериш леглото ми
Няма ли да почерпиш с напитка?
Искам да съм с бистър ум.
Когато слънцето изгрее
и Крикс потегли за Рим
Често сме се спречквали с Галът.
Но сега присъствието му ще ми липсва.
Няма да чувствам жилото му.
Още ли мразиш този човек ?
Няма да ми липсва неговото присъствие..
Защото ще съм с него.
Оставяш Спартак и тръгваш с Крикс?
Спартак е като брат.
Но по това не сме на едно мнение.
Няма живот за мен отвъд Алпите.
Не съм овчар, нито земеделец.
Кръвта и битката са всичко което съм имал.
Решено е тогава.
Утре тръгваме за Рим с Крикс.
Вдига ми духа да чуя такива думи.
Макар, че ми се искаше да си със Спартак.
Моето място е завинаги с теб.
Не в това.
Ти веднъж се закле, че самите богове
не ще ме изтръгнат от ръцете ти.
И сега ме захвърляш настрана?
Моето сърце никога няма да бие за друг.
Но ще се свива в гърдите ми,
ако трябва да те отведа до гибелта ти.
Аз съм войн.
Нещото с което съм най-горд.
Направи така, че да помогнеш на Спартак.
и дай на тези, които не стават истинска свобода.
Не ме моли да те изоставя.
Моля те само да живееш.
И изживей всяка малка радост,
която намериш в останалите ни дни.
Крикс.
Искам да поговорим.
Ще удариш на камък,
ако искаш да се отметнем.
Аз ще пия
с много по - достоен човек.
Сантимент не винаги споделян.
И не винаги е заслужено.
И на двама ни.
Знае се, че сме били в противоречие, по различни поводи.
Талант от многото , който ценя в теб.
Чудо е.
Все още не сме се избили.
Иска ми се времето да се върне
и да го изживеем по-добре.
Няма да видя разликата.
Направихме невъзможното.
Видяхме Къщата на Батиат да се руши.
Опустяването на арената на Капуа.
Победен Глабер и всички римските орди, които последваха.
Възстановено сърцето разбито в гърдите.
Ако бяхме попаднали в любящи ръце,
съдбата можеше да ни доведе до по-малко славен път.
Батиат веднъж ме предупреди, че човек тряба да приеме съдбата си...
...или ще бъде унищожен от нея.
Шибания путьо го казваше на всички.
Моля се твоята да изпълни всичките ти желания.
И един ден да можем пак да се поздравим в този живот.
Римска кръв
Дали боли ?
Всички рани някога заздравяват.
Въпреки, че раната на Метелий
може никога да не се затвори.
За всички негови оставащи дни
Метелий ще се страхува от името Марк Крас.
Понякога тези под нас трябва да бъдат ударени тежко.
За да почувстват силно кои са над тях.
И за да се гарантира, че те никога да не ни предадат.
Урок добре научен от Метел.
Може би, ако на Коре беше дава подобно обучение -
Не споменавай името и.
Извинете
Къса ми се сърцето да видя колко дълбоко сте ранени.
Дадох всичко, което можех.
Отнася се с нея, сякаш думата на роб няма никакво значение.
Защо тя рискува всичко да излети от любящите ръце?
Аз съм виновен.
Какво са направили ръцете ти да причинят такова нещо?
Това е, което те не са.
Знаех, че Цезар е ненадежден.
Ако бях, близо около него,
той не би бил в състояние да я доведе до билото ...
и позволи възможност за бягство.
Цезар е див ум.
Но не вярвам
той да знаеше мислите и в тази посока.
И вярвам, че голяма власт се придружава
от много отговорности татко.
Да знаеш на коя да вярваш най-напред.
Разумно говориш.
Сигурен ли си?
Трудно решение да поема в противната посока.
Виждам го.
Благодарност, че си спомняш думите ми,
дори когато не си вярвал в тях.
Аз вярвах в човека.
И винаги ще вярвам.
Агрон.
Надявам се да откриеш това което търсиш.
А ти малко спокойствие,
въпреки всичко, което се случи.
Никой не го заслужава повече братко.
Къде е Кора ?
В ръцете на успокоението.
И изпълнена с благодарност, че още диша.
Доброта предизвикана от думите ти.
Каквито не очаквах да кажеш
относно живота на един роб.
Никого не съм наранила в моя дом,
когато още ме наричаха господарке.
Но ги считаше за собственост.
Неща които се купуват и търгуват.
Както и Крас се отнесе с мен, или си забравил -
Не си страдала дори и наполовина
това, което са преживели много тук.
Желаеш да си сравняваме раните?
Нека ги претеглим и отсъдим.
Раните ти са всичко друго, но не и зараснали.
Станал си като стара баба.
Не можем да избягаме от истинската си същност.
Не.
Не можем
Нека да продължим да празнуваме.
Тежък път ни чака, когато зората угасне.
Вече препих.
И нежелана компания..
Все още си римлянка .
Нещо, което не ми е присърце.
Не е сърцето ти. което искам тази нощ..
Сякаш вчера беше галът с голямата уста,
нетърпелив да се докаже на арената.
Сега хиляди те следват,
в атаката срещу самият Рим.
Ще го считам като благословия от самия Юпитер,
ако се присъедениш към нас.
Моят път е в друга посока.
Няма по-велика кауза,
да откажеш човек от битка.
Дали сме готови?
При ваше командване, се движим за Рим.
Решение все още подлежащо на голямо съмнение.
Но ако аз вярвах в боговете,
Щя раздера небето в молитва, че съм сбъркал.
И аз ще дам всичко за да се докаже, че още си глупак.
Товарете храните.
Тръгваме на север към планините!
Спартак...
Когато още бяхме в лудуса на Батиат,
Казах, че можем да сме като братя,
в друг живот.
Да, но не в този.
Не бях прав.
И винаги ще те считам за такъв.
Както и аз.
Спартак разделя силите си?
По-голямата част тръгва на север към планините.
Броя им е утежнен от жени и деца.
Останалите ?
Накъде са тръгнали ?
Запад
Срещу Рим ?
Заповядай ние накъде ще тръгнем ?
Само една е посоката.
Града трябва да се защити.
Другите ще окажат съпротива по пътя.
А Арий и легиона му са на позиция пред стените му.
Един легион ще задържи Спартак само за кратко.
Спартак не командва западните сили,
според съгледвачите.
Вярното му куче галът води атаката.
Крикс ?
Човек със същите умения.
И смъртоносна страст.
Не е Повелителят на дъжда.
Не можем да оставим Рим незащитен.
Арий ще забави напредването на Крикс,
давайки ни нужното време да се справим с отслабените сили на Спартак.
Трябва да използваме предимството.
Последвай съветът на това дете , и Рим ще падне.
И с него всичко, за което сме се трудили.
Писна ми от съмненията
на които подлагаш всяка моя дума.
Тогава им дай повече смисъл.
Не можем да се откажем от Рим.
Посоката се определя от волята на баща ми.
Тогава му помогни да направи правилен избор.
Той не иска да чуе нито един в който вярваш.
Аз следвам собствените си желания.
Както направи като насили Кора,
в нощта, когато баща ти превзе Синуеса ?
Предупредих те, че това, което извърши ще се разбере.
СЕга си измисляш лъжи за да ме поучаваш...
Играта свърши,момче.
Курвата Кантара каза, че те е видяла
да идваш от палатката на Кора.
Как я е намерила грубо използвана.
Накарал си я да обещае никога да не казва
какво е видяла.
Но аз мога да бъда много убедителен.
Ще рискуваш всичко заради приказките на жена
която го лапа за пари ?
И по несигурни залози съм правил
през изминалите години.
И ето ме още тук.
Защо тогава още не си му казал?
Доведен е до лудост от мисълта за измяна.
Няма да го доведа до бездната воден от
истинската реалност.
Какво искаш от мен ?
Което вече говорихме.
Баща ти те слуша.
Вкарай разум в главата му
като му кажеш това, което ти нареждам...
Не приемам заповеди от теб!
Приеми предложението, момко.
Баща ти почти те видя загинал в децимацията.
Може би ще поиска това да завърши така
когато чуе, какво си направил...
Хванете го !
Стани !
Повече няма да ми посягаш
нито ще лъжеш срещу мен.
Не можеш да ме убиеш и да изнесеш тялото ми
от лагера без да се забележи.
Аз съм Юлий Цезар
Дръжте го на масата.
И ти си от същият материал като Мателий.
И ти трябва същият жесток урок
кой е над теб...
Кажи нещо, което знаеш на някого...
и аз ще пусна приказка за великия Цезар...
чукан като жена...
Денят е наш.
А кога не е бил ?
Подгответе се за тръгване.
Остана още една битка.
Още малко и сме в Рим.
Само още един последен легион воден от глупака Арий
стои между нас...
и победата, която ще се превърне в легенда!
Много отдавна, когато бях още в школата
на Батиат...
учителят ни Еномай поиска отговор
от тези гладиатори, които търсят слава
върху пясъка на арената.
"Какво лежи под краката ви?"
Свещена зема!
Полята със кървави сълзи!
И в този ден...
само Рим ни пречи !
Ще започваме ли ?
Ще започваме ли ?!
Ще започваме ли ?!!!
Дайте огньовете напред.
Стой!
Щитове.
Вдигнете щитовете си !
Отзад няма опасност.
Моли се да остане така.
Броя ни е значително отслабен от липсата на Крикс
и тия, които го последваха.
ако Крас тръгне след нас.
Арий е убит.
Ти направо си господ.
И Рим трепери пред теб.
Както Спартак някога обеща.
Докладвай.
Хората са готови императоре.
Цезар.
Как стана, че толкова пострада?
Следствие от срамна сцена.
Няма да се повтори.
А защо не си на кон ?
Наредих му да води колоната пеша Императоре.
Да води обикновенните войници,
които толкова го уважават.
Да доведем нещата до желания край
и да се върнем за Спартак.
Ще опитат да си върнат позицията!
Нека мислят, че са успели,
и да ги нападнем по фланговете.
Ти си неподеният Гал.
Нека им покажем как се печели това име.
Свирете.
Извадете мечове и копия.
И ги нападнете.
Изпратете ги в шибаното отвъдно.
Татко.
Итеглете се и се прегупирайте за по успешен бой.
Ето пийте пикнята ми,
римски шутки.
Цезар.
Източният им фланг е пробит.
Атака.
Твърде много са.
Ако падне Крас, можем да спечелим днес.
Крискс.
Не.
Няма да те оставя толкова лесно да напуснеш този свят Гай.
Крикс.
Затворете устата на кучката.
Стойте.
Това ли е галът искащ падането на Рим ?
И кучката негова жена.
Повален от моята ръка.
Вземи си меча.
Твърде дълго беше в лоши ръце.
Още е жив.
Да го разпънем.
Не.
Ще използвам възможността да пратя съобщение на Спартак.
Така, че да знае в каква безизходица е.
И каква ще е съдбата, която му готвя.
Обезглавете го.
Sync и корекции от honeybunny www.addic7ed.com