ИГРА НА ТРОНОВЕ, СЕЗОН 3, ЕПИЗОД 6 "Изкачване"
Сложил си твърде много дърва. - Повече дърва, по-голям огън.
Огънят трябва да диша. Махни голямата цепеница.
Разбираш от огън.
Досега друг ли ти е палил огъня? - В Предела не застудява много.
Освен това си имахме и прислуга. - Усещах, че не си от простолюдието.
Открих нещо от юмрука на Първите.
Заровено съкровище на хиляди години. Поне така си мисля.
Какво е предназначението му? - Не знам дали има изобщо такова.
Но пък е красиво, не мислиш ли?
Колко още ни остава? - Не много. Няколко дни.
Валът наистина ли е огромен? - Не може да си представиш дори.
Толкова висок, че не виждаш къде свършва.
Стига до самите облаци. - Шегуваш се.
Напротив, висок е повече от 200 метра. Целият е съграден единствено от лед.
В по-топлите дни виждаш как сълзи.
В Черен замък е доста хубаво.
В голямата зала поддържат огъня денем и нощем.
Хоб прави еленска яхния с лук. Да си оближеш пръстите.
Понякога някой от братята запява. Дареон пее най-добре.
А ти пееш ли? - Не, никак добре даже.
Изпей ми нещо. - Щом искаш.
Само да помисля кое.
Лицето бащино е строго и справедливо, отсъждайки що е грешно и правдиво.
Сам той решава кой колко да живее, давайки на малките пламъка да светлее.
Майката с живот дарява, жените всеки ден озарява.
Усмивката й нежна кавгите разрешава, а тя с обич децата си дарява.
Не така се дере заек. - Добре знам как се прави.
Действията ти говорят другояче.
Отвъд Вала се научаваш как да боравиш с дивеча.
Не съм виждала такъв, докато не дойдох тук.
Имах ли лък, да съм убила дузина. - Направих си го съвсем сама.
Явно не се учите на това отвъд Вала. - Но пък знаем как да се бием.
Ще налагаш зайците до смърт? - Друг имах предвид.
Някой друг от присъстващите? - И двете дерете добре зайци.
Но някои се справят далеч по-добре.
А други трябва да благодарят, че някои са уловили яденето им.
Или не ви учат на обноски отвъд Вала? - Голяма уста имаш и много зъби.
Престанете! Карате се, откакто се срещнахте.
Лейдито има толкова високо самочувствие, че се влачи подир нея.
Държиш с отвратително с нея, как очакваш да ти отвърне?
Моя ли е вината? Не аз й опрях нож в гърлото.
При първата ни среща, ти ми опря.
Достатъчно разправии, иначе няма да стигнем до Вала.
Помирете се.
По твоя начин се дерат по-бързо.
Нали това казах и аз? - Оша!
Добър ловец си. - Благодаря.
Виждаш ли, че не е толкова трудно да кажеш едно "благодаря"?
Не си играй с късмета.
До теб съм. - Какво става?
До теб съм. - Какво му е?
Виденията не идват без последствия.
А в момента има?
Видях Джон Сняг.
Видял си го на Черния замък?
Намираше се отвъд самия Вал, заобиколен от врагове.
Преди не се намираше дърво до Вала. Враните идваха всяка утрин с брадви.
Ятото ти оредява с всеки изминал ден.
Изкачвала ли си го преди? - Не.
Тормунд го е правил стотици пъти.
Страх те е.
А теб не те ли е страх? - Страх ме е.
Пътят нагоре и надолу е дълъг.
Цял живот чакам да зърна света отвъд.
Седни, взех чифт и за теб. Ще ти бъдат големи, но стават.
Убила ли си някого заради тях? - Не.
Не съм го убила, но яйцата са му на омлет.
Не беше добър с мен както ти.
Не правеше и онова с езика си.
Може ли да не говорим за това тук? - "Може ли да не говорим за това тук?
Убивал съм бродници и Полуръката, но ме е страх от голи момичета."
Изглеждах ли ти уплашен вчера? - Трепереше като лист.
Само в началото. - Да.
Добър любовник си, Джон Сняг. Не се тревожи.
Тайната ти е в сигурни ръце. - Каква тайна?
Да не мислиш, че съм глупачка като момичетата, сред които си отраснал?
Ти си верен на каузата си и си смел.
Не си спрял да бъдеш врана, откакто се срещна с Манс Райдър.
Само че сега съм твоя жена, Джон.
Ще ми бъдеш верен.
Нощния страж не го интересува дали си жив или мъртъв.
Манс Райдър за мен също.
Войници сме в армиите им и лесно може да бъдем заменени.
Единствено аз и ти значим нещо за мен и теб.
Никога не ме предавай.
Няма.
В противен случай ще ти отрежа члена и ще го нося на врата си.
Побий острието си дълбоко, така че да може да те издържи.
Паднеш ли, не издавай нито гък.
Не искаш да бъдеш запомнен по този начин.
Джофри.
Церсей.
Илин Пейн.
Бива си те.
Но не си толкова добра, за колкото се мислиш.
Лице, гърди, слабини - улучих ги, където пожелах.
Отне ти много време.
Няма да се биеш с плашила, лейди.
Покажи ми стойката си.
Дръж лакътя си високо. Остави останалата работа на гърба.
Бавиш се. Никога не го прави.
Какво? - Мускулите ти се изморяват.
Опъваш тетивата до брадичката си и пускаш стрелата. Не задържаш.
Трябва да се прицеля. - Не го правиш.
Моля? - Окото ти знае коя е целта.
Довери се на сетивата си.
Зад плашилото има някой.
Нито крачка напред.
Идваме с мир. - Нека сами преценим, милейди.
Валар моргулис. - Валар дохертис.
Не съм срещал много жреци на Р'хлор в Речните земи..
Ти си Торос Мирски.
Великият жрец ти възложи нещо.
Да откажеш крал Робърт от идоли и да го върнеш в правата вяра.
Какво се случи? - Провалих се.
Лесно се отказваш. Наливаш се, докато други се колят.
Всеки служи на Господаря по свой собствен начин.
Владееш ли общия език?
Спътниците ми не говорят валириански.
Защо сте дошла, милейди?
Простете. Къде са ми обноските? Не съм срещал много дами напоследък.
Извадили са късмет.
Колко пъти го е връщал? - Шест.
Невъзможно е. - Господарят е щедър към мен.
Не би трябвало да имаш такава сила. - Аз сила не притежавам.
Само отправям молитви към Господаря, а той им отговаря, ако пожелае.
Откакто се помня, съм ужасен жрец. Пия твърде много ром.
Оправил съм всички уличници в Чертога.
Признавам си, когато стигнах Вестерос, вече не вярвах в Господаря.
Повярвах, че той и другите богове са приказки, с които залъгват децата.
Носех робата и произнасях молитвите, но всичко беше само за едното шоу.
Едно представление за местните.
Докато Планината не заби копие в сърцето на този.
Коленичих до студеното му тяло и изрекох старите слова.
Не, защото вярвах в тях,
а защото той бе мой приятел и беше мъртъв.
Бяха единствените слова, които знаех. За първи път Господаря ми отвърна.
Берик отвори очи, а аз прозрях истината.
Нашият бог е единственият истински.
Всички трябва да му служим.
Бил си в отвъдното? - Отвъдното?
Отвъдно не съществува. Бях обгърнат от мрака, милейди.
Изпратил ви е при нас с причина.
Притежавате нещо, което му е необходимо.
Връх на кинжал. Би пробил ризница от 200 метра.
Можеш ли да направиш още? - Нищо работа.
Нужна ми е само свястна стомана. - Ще ти я осигурим.
Не ми се нрави тази жена.
Това е така, защото си момиче. - Какво общо има това?
Прости ми, момче.
Какво правите? Пуснете го!
Нареди им да го оставят. Иска да бъде един от вас. Спри ги!
Служим на Господаря на светлината, а той се нуждае от него.
Той ли ти го каза или тя?
Не го правиш заради своя Бог, а заради злато.
Правим го заради двете, момиче.
Не може да опазим хората без оръжия, коне и храна.
А без злато няма как да се осигурят.
Каза ми, че това е Братството и че мога да бъда един от вас!
Много повече от тях си. Повече от войник във великата война.
Заради теб ще се коронясват и свалят крале.
Ти си вещица. Ще го нараниш.
Виждам мрак в теб.
А в мрака виждам очи - кафяви, сини и зелени.
Очи, които ще затвориш вовеки.
Ще се срещнем отново с теб.
Задника ли ми гледаш, Джон Сняг?
Добре ли си?
Само гледам дали си издръжлив.
Прощавай. Спеше ли?
Во...
Какво искаш?
Вода ли? Искаш глътка вода?
Де да имаше и за теб.
Да поиграем една игра.
Коя част от тялото ти е най-маловажна?
Моля те... - Това не е част от тялото.
Всичко ще си кажа, моля. - Но нали вече го направи?
Забрави ли? Баща ти е бил лош с теб.
Старките не са те уважавали.
Поне нещо хубаво каза.
Двете момченца са още живи.
Не ще ли бъде паметен лов? Провали се, но аз съм по-добър от теб.
Какво ще кажеш за кутрето си?
Нямаш голяма полза от него, нали? Да започваме тогава.
Чудиш се защо си тук, нали?
Къде се намираш, кой съм аз и защо ти причинявам това.
Отгатни сам. Познаеш ли, ще ти кажа истината.
Кълна се в новите и стари богове.
Печелиш играта, ако отгатнеш кой съм и защо те измъчвам,
а аз ще спечеля, когато ме умоляваш да ти отрежа кутрето.
Спечеля ли, ще ме пуснеш ли?
Ако си мислиш, че краят може да е щастлив, не си внимавал.
Моля те. - Помолиш ли отново и ще съжаляваш.
Давай първо ти. Къде се намираме?
На Север. - Твърде обширно предположение.
Дълбоки лес.
Ужасен отговор.
А сега? - Последно огнище.
Да не изглеждам като някакъв Ъмбър?
Кархолд!
Кархолд? Откъде знаеше това?
Видя ли някакви знамена, когато дойдохме тук?
Не, беше просто предположение.
Много добре, лорд Теон.
Кой съм аз? - Торен Карстарк.
Той е мъртъв, удушен от Кралеубиеца.
Бил е твой брат.
Баща ти е Рикард Карстарк.
Закле се да ми кажеш, ако аз... - Прав си.
Лорд Рикард Карстарк е знаменосецът на Роб Старк.
Аз предадох Роб. Затова ме измъчваш.
Да, печелиш.
Разбира се, забрави да попиташ един въпрос.
Забрави да питаш дали съм лъжец.
Опасявам се, че съм такъв.
Всичко, което ти казах, е лъжа.
Това не ти се случва по някаква причина.
Само по една причина... забавлявам се.
Моля те, отрежи го!
Аз печеля.
Благодаря, че се отзовахте бързо. Пътуването сега не е безопасно.
Пътищата гъмжат от убийци и бандити.
Когато кралят на Севера ни призовава, ние идваме.
Баща ни инструктира да кажем, че съюзът със Севера ще продължи,
ако условията му бъдат приети. Лорд Фрей иска официално извинение
за престъпването на клетвата ви към една от дъщерите му.
Разбира се. Той заслужава това. Аз сгреших.
Като компенсация за предателството, иска Харънхъл и прилежащите земи.
Не мисля, че това е... - Бием се за Севера.
Харънхъл не е в Севера. Негов е, щом приключи войната.
Нямаме стратегическа нужда от него. - Има и още нещо.
Ще направим, каквото трябва, за да дадем исканото.
Не какво, а кого. - Какво?
Не. - Баща ни иска лорд Едмур да се ожени
за една от дъщерите му - Розлин. - На колко години е?
19 години. - Мога ли да я видя първо.
Искаш да изброиш зъбите й ли? - Тръгваме за Близнаците сутринта.
Отговорете преди тръгването ни. Или ще има сватба след седмици
или този съюз ще бъде разтрогнат. - Баща ви знае ли, че сме във война?
Баща ни е стар. Ще се успокои, ако види дъщеря си с добър съпруг.
Опитът му го направи предпазлив по отношение на дългосрочните годежи.
Напълно прав е. Моля да ни извините, докато обсъдим нещата.
Защо този старчок трябва да избира съпругата ми?
Най-малкото трябва да ми предложи същото както на теб.
Аз съм негов поданик. - Горделив човек е, опозорихме го.
Не съм го опозорил аз. Отговорът ми е "не".
Слушай ме и то много внимателно. Ти...
Законите на боговете и хората са много ясни.
Никой човек не може да принуди друг да се ожени.
Ей сега ще те науча на законите. - Няма проблем. Чухте го.
Ако откажеш, съюзът ни с Фрей се разтрогва.
Искаше ме за една от дъщерите си, откакто бях на 12.
Няма да се откаже толкова лесно.
Откажа ли, ще се върне и ще предложи да избера една от дъщерите му.
Ще рискуваш свободата и живота ни за една по-хубава съпруга?
Имам война за водене. Не можем да я спечелим без тях.
Нямам време за спорене. Искаш да се реваншираш за Каменната мелница?
Припомняш тази героична случка?
Очакванията ми не бяха такива. - Спечелил съм всяка битка,
но губя войната. Ако не приемем условията и то сега,
загубени сме.
Ще се оженя за нея. - Плащаш за моите грехове, чичо.
Не е справедливо, нито правилно. Ще го запомня.
Виждам, че хората ми най-накрая са намерили подходяща дреха за вас.
Много мило от тяхна страна. Знаменосец на Старк сте, лорд Болтън.
Следвам заповедите на лейди Старк да върна лорд Джайм в Кралски чертог.
Когато крал Роб напусна Харънхъл, майка му бе негов затворник.
Ако тя не му беше майка, щеше да я обеси за измяна.
Трябва да ви пратя при Роб Старк.
Трябва, но вместо това седите и гледате как се излагам на масата.
Защо го правите? - Войната струва пари.
Много хора ще платят доста за вас. - Знаем кой би платил най-много.
И кой ще ви накара да си платите, ако разбере, че сте ме заловили
и пратили на север за екзекуция. - Прав сте.
Най-безопасното нещо е да убия двама ви и да изгоря телата.
Така е, ако наистина вярвате, че баща ми никога няма да разбере.
Крал Роб занимава доста баща ви. Не му остава време за друго.
Ще намери време за вас.
Когато вече можете да пътувате, ще можете да отидете в Кралски чертог,
като компенсация за грешките на моите войници.
Ще се закълнете да кажете на баща си истината,
че нямам нищо общо с осакатяването ви.
Да пием за това? - Не пия.
Осъзнавате колко подозрително е това за обикновения човек?
Много добре.
Милейди, нека пътуването ни продължи без бъдещи инциденти.
Тя няма да дойде с вас. - Трябва да върна сир Джайм до...
Вие сте обвинена в съучастничество. - Настоявам.
Нямате такова право. Надявах се, че сте си научили урока
за злоупотребяването с позицията си.
Невъзможно. - Защо?
Той е гордостта на Планински рай, най-желаният ерген в Седемте кралства.
Дъщеря ви е... - Богата.
Най-красивата жена в Седемте кралства и майка на краля.
Стара е. - Стара?
Стара. Аз съм нещо като експерт по темата.
Промяната й ще я споходи скоро.
Ще ви спестя подробностите какво ще се случило нататък.
Вие, мъжете можете да имате стомах за кръвопролития и кланета,
но това е съвсем друго нещо. - Времето и нас наказва, уверявам ви.
Въпреки това стомахът ми е доста здрав.
Единственото нещо, което може да го разстрои,
са слуховете за деянията на внука ви. Отричате ли ги?
Не, изобщо. Същински гълтач на саби.
Момче с неговия недъг трябва да е благодарно за възможността
да се ожени за най-красивата жена в кралствата и да изчисти името си.
Отраснали ли сте с братовчеди?
Синове на знаменосците на баща ви, оръженосци, коняри?
Разбира се. - И никога не сте...
Не. - Нито веднъж? По никакъв начин.
Никога. - Поздравявам ви за въздържанието.
Напълно естествено нещо е две момчета да се съвкупяват.
Сигурно Планински рай толерира доста неестественото поведение.
Не бих казала това. Вярно е, че не се взимаме на сериозно,
ако има дискретна проява на педерастия, но...
Братя и сестри...
Там, откъдето идвам, това петно е доста трудно за изчистване.
Няма да продължа да обсъждам тази злонамерена лъжа.
Лъжа или не, трябва да признаете, че доста хора смятат, че е истина.
Достатъчно, че да ги накара да тръгнат да убиват Ланистър и Тирел,
благодарение на новото ни сдружаване.
Не ме е грижа в какво вярват хората, нито пък вие.
Като упълномощено лице, трябва да кажа, че не съм съгласна.
Ако слуховете за децата ми са истина, тогава Джофри нямаше да е крал
и Тирел захвърлят ценно цвете в калта.
Ако Церсей е твърде стара да роди деца на Лорас,
ние захвърляме още едно цвета в калта. Не можем да поемем този риск.
Несигурността ви кара да се чувствате неудобно.
Добре. Ще я премахна.
Откажете ли сватбата с Церсей, ще влезе в Кралската гвардия.
Сигурен съм, че сте запозната с обетите на Кралската гвардия.
Никога няма да се ожени. Няма да има деца.
Името на Тирел ще изчезне.
Планински рай ще бъде на децата на Джофри и Марджери.
Внукът ви ще бъде защитаван от някого, от когото се отвращавате?
Напротив, от опитен воин, който приема обетите си сериозно.
Да изготвя ли заповедта? Или сте съгласна с брака?
Рядко срещано явление е човек да е достоен за репутацията си.
Не!
Трябва да отрежем въжето! - Не!
Хвани ръката ми!
Прекрасна фиба. - По-скоро е брошка.
Въпреки че брошката е вид фиба...
Много съм щастлива за... - Да.
И аз съм щастлив. - Чувствам се сякаш сънувам.
Да, и аз, определено.
Мечтал съм си за голяма сватба още от малък.
Гостите, храната, състезанията.
И булката, разбира се.
Най-красивата булка в света.
В прекрасна рокля от злато и зелен брокад с ръкави с ресни.
Посещавали ли сте Планински рай?
Никога не съм напускала Зимен хребет, преди да дойда в Кралски чертог.
Но звучи прекрасно. Нямам търпение да го видя.
И да напусна това място. - Ужасно е, нали?
Най-ужасното място на света.
Не мисля, че можем да направим нещо по въпроса.
Може да убием и двамата.
Трудно е да се каже кой от четиримата е в най-неудобно положение.
Сигурно Санса, въпреки че и Лорас ще припознае дълбокото нещастие.
Баща ни не разграничава. Всички ще бъдем пратени по дяволите.
На кораб, който ти построи. - Тирел се опита да ни изиграе.
Направих, каквото трябваше, за да защитя семейството.
Аз съм твоето семейство.
Член, който активно допринесе за оцеляването на семейството.
Въпреки че никой не го признава.
Признавам заслугите ти. Ако не беше идеята ти за Адския огън,
Станис щеше да е плячкосал града преди баща ни да пристигне.
Главите ни щяха да гният на градските порти.
Опитвайки се да ме убиеш е странен начин за отблагодаряване.
Двама човека в Кралски чертог командват Кралската гвардия.
Ти ли заповяда на сир Мандън да ме убие при Черната вода?
Разбирам подбудата.
Мрази ме, защото само аз му казвам какъв е наистина.
Справедливо е. Иска ме мъртъв. Но глупостта му?
Можеше да ме отрови и никой нямаше да разбере.
Кралят заповяда на Кралската гвардия да убие Ръката пред войската му.
Момчето е идиот. - Какво искаш да кажа?
Искам да ми кажеш дали животът ми е още в опасност.
Най-вероятно, но не от Джофри. Ще мирува, докато баща ни е тук.
Седем кралства, обединени от страха към Тивин Ланистър.
Не и Тирел. Скоро няма да е нужно да се страхуват от него.
Джофри ще принадлежи на Марджери, онази малка развратница.
Както и неговите деца и техните. Историята ще ни бъде отнета.
Поне можеш да избягаш.
Щом Джайм се завърне, сир Лорас може да се окаже със забит меч.
Когато Джайм се върне. Кога ще стане това? Той е някъде там.
Така или иначе, моята песен е изпята.
Кой ще й каже?
Дали хората ще я харесат? - Не мисля, че дори ще я забележат.
Права си. Не е моята сватба.
Доколкото знам в Планински рай шивачите са по-добри от тукашните.
Никога не биха ми ушили нещо толкова скучно като това.
Лорас харесва зелен и златен брокад. - Сигурна съм, че е така.
Ще позволят ли да поканя семейството си?
Не са искали мнението ми. - Мислиш ли, че ще позволят?
Не мисля.
Лейди Санса, лорд Тирион е тук. Трябва ли да...
Извинете, милейди. - Добър ден, лорд Тирион.
Тъкмо пробвах рокля за сватбата на крал Джофри.
Да, ще бъде запомняща се сватба. Трябва да говоря с вас, лейди Санса.
Разбира се. - Насаме, ако е възможно.
Защо трябва да говорите насаме? - Шае. Моля да я извините.
Не е тукашна, но аз й вярвам, въпреки че казва, че не трябва.
Понякога искаме да чуем, но само след малко, когато е вече късно,
осъзнаваме, че ни се иска да го чуем при други обстоятелства.
Няма проблем, наистина.
Как да започна?
Това е наистина неловко.
1000 остриета, взети от ръцете на победените врагове на Егон,
изковани в огнения дъх на Балерион Черната гибел.
Не са 1000 остриета. Няма дори и 200. Преброил съм ги.
Сигурен съм, че сте го сторили. Стара, грозна вехтория.
Обаче има определен апел. - Лиза Арин на столовете.
Жалко, че трябваше да се съгласите на втория избор.
Това е в миналото, приятелю. Ласкаете ме, наистина...
Изпитвате такъв ужас от изгледа да получа това, което искам.
Никога не е било моя главна цел да ви преча, уверявам ви.
Но пък кой не харесва да гледа как приятелите му губят?
Толкова сте прав.
Например, когато осуетих плана ви да дадете Санса Старк на Тирел.
Ако трябва да съм честен, усетих безпогрешно чувство на радост тогава.
Но верният ви приятел, който ви запознаваше с плановете ми,
който се заклехте да пазите, изобщо не зарадвахте.
И тя не ме зарадва особено. Тя беше лоша инвестиция.
За щастие имам приятел, който искаше да пробва нещо ново.
Нещо дръзко.
Беше ми толкова благодарен, че му подарих това преживяване.
Направих, каквото трябваше за доброто на кралството.
Кралството? Знаете ли какво е то?
1000-та остриета на враговете на Егон.
История, която решихме да разказваме, докато се превърне в истина.
Какво ще ни остане, ако се откажем от лъжата? Хаос.
Зейнала яма, чакаща да погълне всички ни.
Хаосът не е това, той е стълба.
Много са се опитвали да я изкачат, но падат и не се опитват повече.
Неуспехът ги побеждава.
На някои е даден шансът да се издигнат, но отказват.
Те се прилепват към кралството или боговете, или любовта.
Илюзии. Само стълбата е истинска.
Изкачването е всичко.