Досега в "Сибир"...
Тигър! Видяхме тигър!
Не можех да повярвам. Звучеше така,
сякаш седемгодишно дете ми казва
"О, видях тигър в гората..."
- Какво правиш? - Чудя се, какво би могло да причини това на един тигър.
По дяволите!
Гори...и е зелено...
- Какво гори? - Небето.
Разбирате ли, има нещо около Каролина.
Струва ми се позната отнякъде.
- Хора, нещо гори в гората. - Донесете вода!
Казах ти, че това е грешка!
Хора, това е всичко, което имахме. Всичко, което имахме.
Някой разпознава ли това?
Намерихме ризата на Джони
и тя беше пълна с храна от бараката.
Знам, как изглежда. Виждам.
Но аз не съм крал храна и не съм подпалил бараката.
Явно някой не ме харесва и се опитват да ме натопят.
Хората не приемаха особено добре идеята да съм с тях в лагера,
понеже очевидно бях откраднал храна от бараката
и след това я бях подпалил.
Някой го беше инсценирал така.
Загънали храната в ризата ми, скрили я в гората.
Не зная, кой го е направил.
Но и, честно казано, вече не ми пука особено.
Така или иначе, не са ми притрябвали.
Видно е, че мога и сам да се грижа за себе си.
Колко им отне на тях да си запалят огъня?
Аз го спретнах за пет минути, в тъмното.
Не мога да повярвам,
че Джони ще остане навън в гората.
Това е налудничаво.
И защо не?
След всичките простотии, които надроби?
Той ще се оправи.
А ако не се справи, ти ще имаш по-голям шанс да спечелиш.
И може да се преместиш на леглото му.
Аз искам да стигна до края,
но да се справим заедно, като група,
както Нико го прави, разбираш ли?
Може ли да ти кажа нещо?
Да.
Ти си умно момче.
Нали знаеш, че Нико е професионален спортист?
Той се препитава чрез игра.
Ами ако и сега просто го играе
доброто момче, този, на когото всички се доверяват,
просто за да спечели играта?
Мислил ли си някога за това?
Не мисля, че трябва да му се доверяваш толкова.
Тук не можеш да се довериш на никого.
Хора?
Станах рано и в момента, в който отворих вратата,
буквално налетях на едно копие,
забито в земята.
Изглеждаше заплашително.
Дай да видя!
Какво пише?
Пише "Уходите"
Какво значи това?
Това значи "Вървете си".
Просто още нещо за купчината боклук.
"какво, по дяволите, става тук"
Хубава постановка! Виж го само!
Не е истинско. Тактика за всяване на страх.
Те ни наблюдават. Сигурен съм, че това им харесва.
Защо е пред нашето бунгало, а не пред вашето?
От вас кой би искал да си ходи?
Добре де, има причина да е тук. Това поне е сигурно.
То е тук с някаква цел. Има причина.
Хора, наистина ли сте толкова наивни да се връзвате на това?
Кой друг би могъл да остави това копие?
Освен продуцентите, кой друг би могъл да го направи?
Ние сме единствените хора тук.
Нали?
Синхронизация и корекции n17t01 www.addic7ed.com
- Добре ли си? - Добре съм.
Мисля си... не те ли е страх?
Онова копие сутринта, дето ни казваше да напуснем.
Това никак ли не те плаши?
Засега си мисля, че просто си играят с умовете ни.
Липсва ми домът. Липсва ми семейството ми.
Дори тъпият ми бивш, и той ми липсва.
Това място е... потиска ме.
Не знам.
Чудя се, дали да не натисна бутона.
Не искам да си тръгваш.
Разбираш, какво имам предвид, аз... мисля че можем да спечелим това.
Просто трябва да...
Не ми е нужно да съм тук.
Не разбирам защо дори съм тук.
Не се нуждая от парите чак толкова много.
А аз - да.
Ани.
Бях вълк единак известно време, нали разбирате?
Известно време бях сам.
Но, вероятно без да осъзнавам, съм бил много по несамотен,
отколкото през цялото време преди това,
защото общувам с хора много по-често,
отколкото през предишните години.
Мисля сега да се сприятеля с Даниел.
Той е добро момче.
Ако имах син, щях да съм горд, той да прилича на Даниел.
Какво гледаш?
- Просто наблюдавах онези двамата. - М-хм.
Не искам да прекрачвам границите, нали разбирате?
Не знам тя какво изпитва към мен, така че съм някак...
Давам го бавно, но в същото време наистина е трудно,
понеже наистина ми се иска
да видя, какво ще стане.
Не знам.
В същото време, не искам да бъда наранен.
Не се тревожи.
Тя знае, че съществуваш.
Как наистина мога да я накарам... не знам, да...
Да я накараш какво?
Да ме харесва.
Не можеш да я накараш да те харесва.
Или те харесва, или не.
Нали?
Колко е хубаво тук!
Толкова е приятно!
Не може да говориш на камерата.
Защо?
Не са такива правилата.
О, извинявам се!
Колко съм непослушна.
И все пак, тук е прекрасно.
Виждам.
Сигурно ти е горещо.
Ела!
Не...
Не мога.
- Няма никого тук. - Ще стане проблем.
Няма никого тук. Няма да кажа на никого.
Искаш да дойдеш!
- О, да? - Не е добра...
Трябва да работя...
Не мога да дойда.
Ще си ми благодарен, като влезеш вътре.
Страхотно е.
Добре, само за малко.
Внимателно!
Какво правиш?
Ще се снимаме.
Това не е много добра идея.
Чудесна идея е.
Обещаваш ли да го изтриеш?
Естествено, че ще го изтрия.
- Обещаваш ли? - Обещавам.
Добре.
Ани? Ани, чакай!
Не бива да се разхождаш навън сама.
Не е безопасно.
Защо? Трябва да свикна да съм сама, нали?
За какво говориш?
Хайде, не е безопасно! Спри! Чакай!
Не бъди такава!
Да не бъда каква?
Виж, аз...
За мен не е същото, разбираш ли?
Аз няма да се върна към живот или работа, които съм харесвала,
нито към семейство или приятели, или дори бивш приятел,
и разбирам, че ти тъжиш за тези неща.
Но ти забравяш, кой е тук, до теб, в този момент,
и ми обръщаш гръб.
Не е така.
Харесвам я.
От известно време нямам човек до себе си, но...
Разбирахме се толкова добре.
Сега просто се чувствам глупаво.
В смисъл, тя сега сигурно няма да ми проговори
чак до края, ако изобщо остане.
- Здрасти! - Здравей!
- Ето те и теб! - Как си?
Добре. Исках само да поговоря с теб.
А-ха?
Ами, значи, Виктория си отиде.
М-мм, просто се чудех, какво става с нейното легло.
А, то... сега е свободно.
Значи никой не би имал нещо против да се преместя?
Ами...да, да. Искам да кажа, аз нямам нищо против.
Не знам другите момичета, какво мислят,
но аз съм окей.
Страхотно. Добре. Ще ида да си взема нещата.
Не че не ми беше забавно с момчетата.
Не знам.
Просто чувствам, че времето ми там приключи.
Изпълни си целта и сега искам...
Искам да опозная момичетата малко по-добре.
- Ей! - Здрасти!
- Какво правиш? - Отивам си.
Напускаш играта?
Не, бе, идиот!
Премествам се в бившото легло на Виктория.
Чакай! Защо?
Защо? Защото е свободно.
Знам, но мислех, че ти харесва тук с мен.
Каза, че сме отлични съквартиранти.
Да, бяхме, и ти благодаря, че ме приюти.
Просто... не знам. Сега искам да бъда с момичетата.
Хайде, Естер!
Не мислиш ли, че е по-добре да играем в екип?
Ние двамата сме по-умни от всички други тук.
Можем да спечелим това... заедно.
Ух, харесва ми стилът ти! Ще си помисля.
Но, чакай! Задръж! Задръж!
Мислех си, че можем да имаме нещо...
Какво си си мислел?
Че може да вкараме малко романтика...може би?
Не се смей!
Сериозно? Не се занимавам с романтика.
Виж, играем игра.
Какво имаш предвид?
Аз играя игра... за пари.
Не се занимавам с романси и не смятам да разигравам романтични игри.
Съжалявам.
Мамка ти, кучко такава!
Никъде няма да ходиш!
Махни се от мен!
Шегувам се!
Просто се пошегувах, Естер!
Просто се шегувам. Естер!
Да не си ме докоснал повече!
Хайде, де! Аз просто... просто се пошегувах!
Мисля, че това ме шокира.
Аз... не знам, стана толкова бързо.
Но...той ме сграбчи тук, притисна ме към леглото
и после се отдръпна.
Естер е играч. Всички знаем това.
И аз поиграх с нея.
Тя тъкмо тръгваше.
Аз просто я понатиснах малко към леглото, ей така, на шега,
преструвах се, че искам да я изплаша.
Казах й нещо като "Тук ще стоиш!"
А тя направо откачи.
Изблъска ме.
Рече "Не ми говори така".
Изхвърча като полудяла.
И аз й казвах "Шегувам се.
Познаваш ме, аз постоянно се шегувам.
Просто се пошегувах с теб."
Не го мислех, сериозно!
Тя направо откачи, а то си беше един гол майтап.
Какво искаш да ми покажеш?
Беше точно тук!
Сигурен ли си?
Един огромен труп.
Червата висяха навън и така нататък.
Виж!
Какво да гледам? Кръвта? Може да е било всичко.
Може да е било птица. Може да е било елен.
Защо да си измислям това?
Защо да лъжа?
Имаше огромен... Тук имаше един огромен тигър.
Предполагам, че са го взели. Продуцентите са го взели.
Продуцентите?
Тя вероятно си мисли,
че съм се опитвал да я изплаша,
като съм си разигравал някаква извратена шега.
Малко се стреснах,
защото не мислех, че тя ме има за такъв тип човек.
А може и Джони да го е взел.
Джони го е взел?
Сигурно го е замъкнал натам и го е скрил някъде.
Няма как да знам.
О, сега Джони ли прави всичко?
Не стига, че са ни на главата продуцентите
с техните психологически игрички, сега трябва да мислим и за тоя.
Надявам се да ни е направил услуга на всички
и да е натиснал бутона, за да се махне оттук.
Не смятам, че е толкова лош, колкото си мислиш.
Защо винаги го защитаваш?
Казвам ти, този човек е опасен.
Трябва да се пазиш!
Малко съм объркан, накъде може да е отишъл, нали разбирате,
`щото това нещо беше доста едро, нали се сещате?
Трябвало е огромна сила или някой изключително як и едър,
за да го отмести оттам, а и нямаше никакви следи.
Нямаше и най-малката диря
от посоката, в която е бил извлачен.
Сякаш беше едва ли не вдигнат и отнесен.
Сложих няколко капана някъде по тази пътека.
Намерих следи от елени, докато разузнавах по-рано.
Дано се е хванало нещо.
Първата ми нощ самичък в гората
беше всъщност страхотна.
Имах си чуден малък огън. Времето беше хубаво.
Нали разбирате, уредих се.
Беше ми хубаво да съм сам.
Това е, което исках да правя от самото начало,
беше да съм със себе си, сам да се грижа за себе си, да правя нещата по моя
начин, и го получих, така че съм сравнително доволен.
Какво, за Бога, е направило това? Това нещо е...
Тоест...очевидно то
е изтръгнало елена, докато е стоял хванат тук.
Било е достатъчно силно, за да го изтръгне...
да го откъсне... разчупило е костта наполовина.
Какво искаш?
Какво правиш?
Опитвам се да си хвана храна,
но нещо я е хванало преди мен, както изглежда.
Какво искаш?
Просто дойдох да опитам да те убедя да се върнеш.
Опитваш да ме убедиш да се върна? В лагера?
Да, мисля, че не си в безопасност тук, навън.
Смятам, че това място е по-безопасно от лагер,
в който един куп хора ме недолюбват благодарение на теб,
след твоите дивашки обвинения.
Просто, каквото и да е станало,
не мисля, че е безопасно за теб да си тук, навън.
Виж, знаеш ли какво?
Наистина няма нужда да се мъчиш да си любезна с мен.
Съвсем добре си се оправям и сам, ясно?
Мога да се грижа за себе си.
Вие се опитвайте да с грижите за вас си, става ли?
Добре.
Щом така искаш, добре тогава.
Добре.
Не, това... това не е добре.
Това въобще не е добре.
Здравей, Айрийн.
Здрасти, Дан.
Какво правиш?
Събирам жълъди.
- О! - Да.
Като ги счукаш,
могат да станат на тесто и от него да си направиш палачинки.
- Наистина ли? - Да.
А... на вкус добро ли е?
Според мен - да.
Искаш ли да помагам?
О, да. Би било страхотно. Да.
Разпилени са навсякъде.
Даниел е наистина много мил, наистина хубав човек.
И има толкова благ... много блага душа,
предполагам, може да се каже.
Ей!
Това е Сибирски синчец.
Не съм голям почитател на подаряването на цветя.
Защо?
Ами, виж, да, те са хубави, но някак ми е странно
цялото това нещо - някой да дава цвете на някого,
звучи ми като "О, знаеш ли, харесваш ми,
затова дай да ти дам нещо, което умира".
Така и не можах да му схвана смисъла.
Нещо по-трайно би било по-добре,
нали, дори камък би било по-добре.
Тя е толкова сложна личност.
Откривам в нея нещо ново всеки ден и, както изглежда,
то е все нещо значимо,
което не бих очаквал от нея.
Просто...
Тя просто е... Тя е удивителна!
Къде сме? Не мога да намеря пътеката.
Загубихме се.
- Не сме се загубили. - Не, загубихме се.
Не знам накъде отиваме.
Насред една дъбрава,
съвсем близо до реката
попаднах на едно наистина много странно изглеждащо дърво.
Искам да кажа, не беше дърво. Беше нещо различно.
Беше оформено като лице.
Имаше коса.
Какво? Казвам се Милян.
Наистина ми е приятно да се запознаем.
Ти как се казваш?
Огди?
Това е моят приятел Огди.
С него отдавна се познаваме, човече.
Той е много лош.
Поговорих му. Проведохме си малък разговор.
Огди е мой стар приятел от гимназията.
Шегувам се.
- Естер. Естер. - Какво?
Трябва да поговорим.
Мислех, че не ви е позволено да ни говорите.
Записът, който направихме...
някой го е откраднал.
Ами, ако ти кажа, че...
дискът е у мен?
В теб е?
Скрих го.
Това може да ми съсипе живота.
Ако жена ми разбере...
Ще го изтрия след като спечеля състезанието.
И смятам, че би искал да ми помогнеш да спечеля това състезание.
Ако не спечеля,
дискът може да се озове в неподходящи ръце.
Това ли е, което вие наричате изнудване?
Схващаш доста бързо.
Което е забавно, защото един от другите оператори каза, че си малко бавен.
Извини ме!
Здравей. Къде беше?
Навън.
Навън?
Къде ходиш по цял ден, така или иначе?
Окей.
Не мога да повярвам, че загуби пътя!
Не сме се загубили.
Напротив. Къде сме?
Знаеш ли, къде сме?
В Сибир.
Не е смешно.
О, Боже! Какво е това?
Чу ли това?
Чух го. Хайде!
Там може да има нещо. Хайде!
Оу! О, Боже!
Какво правиш тук?
Извинявам се! Ходих да взема вода. Вие накъде сте тръгнали?
Към къщи...където и по дяволите да е това.
Натам.
Защо се държа така идиотски?
Впрочем, защо сте тук сами?
Ей така.
Аха.
Това е подозрително!
Млъквай, Милян!
Момчета, виждали ли сте Каролина?
Не. Не си е дошла.
Искаш да кажеш, че още не се е върнала?
Не се е връщала. Нямам идея, къде е.
Не съм я виждал.
Знаеш ли, че е навън с Джони?
Да, знам. Какво искаш да ми кажеш?
Виж, не знам за теб,
но мисля, че трябва да ида да я потърся.
Аз... Не се чувствам комфортно,
като знам, че е с Джони.
Мисля, че трябва да идем, преди да е станало твърде късно.
И аз съм за, да.
- Ще дойдеш ли с мен? - Да.
Господа!
Ти пък къде беше?
В гората.
Виждал ли си Каролина?
Тя е навън с Джони.
О, тя си е съвсем добре, момчета!
- Хайде, де! - Ти сериозно ли?
Да. Вероятно се любят някъде или си правят нещо друго.
А, много си забавен!
Не ставай глупав! Не си ли забелязал химията между тях?
Момчета, слушайте, аз отивам да я потърся.
Не знам за вас.
Просто стоите тук и си говорите.
Ей, навън е тъмно.
О, мамка му!
Седни на леглото! Седни на леглото!
Леглото?
О, Боже!
Какво е това?
Колибата се разклати...
Излязохме навън и небето просто беше с този странен цвят,
какъвто не съм виждал през живота си,
и си помислих, че това няма как да го правят от шоуто,
понеже това някак е извън техните възможности, извън техния контрол.
Какво е това?
Сякаш...сякаш небето гори.
Какво?
Сякаш небето гори.
Небето от тъмно стана светло
и изглеждаше, сякаш гори, точно както каза Виктория.
Ако всичко това е част от играта, то е извън разбирането ми в този момент.
Не проумявам, как те биха могли да го направят.
Имам чувството, че съм на друга планета.
Имах чувството, че съм в някакъв сън или кошмар,
и никой... никой нямаше обяснение.
Аз нямах обяснение.
Можех да стоя тук цял ден
и просто... Това беше извън моята комптентност.
- Движи ли се? - Не спира да се движи.
Каролина още не се е прибрала, нали?
Да. Къде...къде са те?
Още е в гората.
Е, това не трябва да ни спира. Трябва да я намерим.
Не можем да я оставим там навън.
По-добре да тръгваме веднага.
Просто ще отидем да я потърсим...
аз и Сам, Даниел, Милян също.
О, Боже! Каролина?
Каролина! Добре ли си?
Какво се е случило?
О, Боже! Каролина!
- Какво е станало? Добре ли си? - Добре ли си?
И тогава видяхме Каролина да залита към колибата на момичетата.
Момичетата се втурнаха към нея.
Ранена ли си някъде?
- Какво стана? - Вижте всичката тази кръв.
Какво стана?
Тя кърви.
Стойте назад, момчета,
не отивайте при нея.
О, Боже, виж й ръката. Вижте ръката й!
Какво ти се случи?
Добре ли си?
Каролина, какво стана?
Каролина се появи, беше изпотрепана и объркана.
Не можеше да говори дори. Трепереше.
Аз не...
Тя не помни.
Не си ли спомняш?
Какво си спомняш?
Тя не знае, какво е станало.
Казваше, че не помни дори
какво е правила там навън.
Просто приказваше несвързано
и беше наистина стресиращо да я видим да се прибира в това състояние.
Бях с Джони.
Била си с Джон?
- И какво стана? - Къде е той?
Какво правихте с Джони?
Дайте й малко вода! Дайте да й помогнем!
Каролина, с Джони ли беше?
Каза, че е била. Какво прави при Джони?
Карахме се.
После не помня.
Тя каза името "Джони".
В този момент аз просто, разбирате нали, загубих търпение.
Слушай! Чуй ме! Чуй ме!
Какво?
Ела, просто ела. Ела тук!
Искам да ти кажа нещо.
- Какво? - Чуй ме!
Важно е. Трябва да си сигурен.
Огледай ръцете му.
Добре.
Ръцете му ще ти бъдат уликата, ясно?
Ръцете му ще ти подскажат, дали е правил нещо.
Какво правите? Къде отивате?
Остани тук с момичетата. Остани тук с момичетата!
Повече няма да губя време с този човек.
Всички го искат наоколо и си мислят
"О, да, той ще се върне и ще бъде добро момче".
Не, не мисля така.
Няма да седя тук и да чакам
да дойде да ми забие нож в гърба.
- Преживяла е нещо страшно. - Да.
Ще се погрижим за теб, окей? Не се тревожи!
Не знаем, къде е Джони.
Каролина някак... не можеше много да обясни,
но тя каза, че е била... те са се препирали...
имало е сблъсък между нея е Джони.
А после, тя сега е тук в това състояние,
и в момента Джони е в опасност,
понеже Сам и Нико тръгнаха да го търсят.
Просто давай да вървим.
Давай. Давай.
Да се махаме оттук!
Цялото това ходене през гората и тези звуци,
които идваха от разни места, нали разбирате...
Спирахме, оглеждахме се, там нямаше нищо.
Просто цялата тази атмосфера,
дето с цялото си същество усещаш, че си наблюдаван, нали?
Дали си в гората
или в бунгалото, постоянно чувстваш, че нещо те наблюдава.
И предните две нощи
не спах много добре.
Затова съм просто... разбирате,
постоянно поглеждаш през рамо.
Постоянно си мислиш, че има нещо там,
и това нещо с небето сега...
Не знам.
Добре де, явно някъде наоколо трябва да го има и него.
Да.
Постоянно повтаряш "него", "него".
Виж, колко е гъст храсталакът тук
Ако наоколо имаше някого, щяхме да го видим.
Чуваме разни други неща.
Внезапно нещо прелита.
Мисля, че трябва да говорим по-скоро за "нещо".
Ще ида да видя, дали водата завря.
Благодаря.
Не искам да умирам.
Изобщо не съм очаквала,
че може да има такава вероятност в това шоу,
и всеки ден, който прекарвам тук,
се чувствам като пълен идиот за това, че стоя.
И че може да свърша като Томи.
Не се оправям добре с... Малтретирането не е нещо, с което...
бих могла да се справя точно сега.
Страх ме е.
Джони вече си беше в обтегнати отношения с останалите
заради кражбата на храната.
Аз просто... Как е могъл да й направи това?
Нямаше смисъл.
Тя е толкова хубава жена.
Джони!
Ей! Какво си направил?
- А? - Какво направи на Каролина?
Не разбирам, за какво говориш.
Как така не знаеш, за какво ти говоря?
- Какво й направи? - Аз не...
Тя цялата е изподрана и омърляна.
Аз...Не знам. Аз...
Какво става с теб?
Не знам, аз просто... Дойдох насам.
Обикалях наоколо и...
Не знам. Аз...Видях я.
Видял си я? Къде?
Трябва да ми кажеш, какво стана.
Бяхме в гората и...
Наистина не... Наистина не помня.
Даниел се приближи към мен
и като цяло започна да ме обвинява, че съм наранил Каролина.
Не знаех, какво да кажа.
Какво й направи?
Последното, което тя помни е, че сте се спречкали,
така че не може да идваш тук
и да ми разправяш, че не си я докоснал!
Не съм.
Тогава какво се е случило с нея?
Не знам.
Това не е подходящо обяснение за момента, човек.
Аз не...
Повярвай ми, това не е подходящ отговор.
Ей, чуваш ли това?
В лагера.
Да вървим!
Не знам.
Наистина ли? Не знаеш?
Отрепка такава!
И какво?
Значи, тя просто се спънала и да свърши по този начин?
Ти майтапи ли си правиш с мен?
Намирах се в тотално затъмнение. Не можех нищо да възстановя в ума си.
Беше като бяло петно, все едно бях препил.
Изглежда наистина не знае, какво става.
Аз наистина...
- Тогава какво е станало с нея? - Не знам.
Не знам.
Вие бяхте заедно, нали?
- Ти го каза. - Мамка му!
Нико! Нико!
Хора, той не знае!
- Шибаняк такъв! - Хайде! Спри!
- Спри! Спри това! - Хайде!
Спри! Нико, спри! Не го е направил той!
Каролина започна да крещи "Не е той,
Не го е направил той".
Спри!
Какво искаш да кажеш? Ти каза, че не помниш.
Ти каза, че не си спомняш.
Ти си мъртъв! Мъртъв шибаняк такъв!
Слушай! Слушай! Ей, ей! Ей!
Успокой се! Слушай!
- Какво стана? - Не знам.
Кажи ми!
Не знам.
Джони нищо не знае, така ли?
Той нищо не помни.
Бяха сами двамата в гората.
Знам това. Знам това.
Видях го в очите му, разбираш ли?
Всичко, което помня, е, че говорех с нея.
Спорехме.
И после дойдох тук и започнаха да ме обвиняват,
а аз въобще не знам, какво по дяволите, става тук.
Ако го бяхме намерили в гората, вече щеше да е мъртъв.
После видях израза в очите му
и разбрах, че трябва да позабавя малко.
Помните ли тя как дойде в лагера?
Той има същото изражение на лицето си.
Тя помни ли нещо?
Покажи ни ръцете си!
О, да! Виждала съм това и преди.
От какво е това?
Тук няма никаква логика.
И просто да избухваме и да се превръщаме в стадо животни...
Не можем да започнем да се избиваме един друг.
Все пак сме човешки същества.
Не обичам нещата, които не мога да си обясня
и които не мога да контролирам поне донякъде.
Небето да си смени цвета и да изглежда като огън...
продуцентите, режисьорите не могат да направят това.
Тук вече си говорим за нещо свръхестествено.
Независимо от всичко останало, това беше истинско.
И това адски ме плашеше.
Изглежда всички в лагера бяха убедени,
че аз съм този, който я е наранил.
Никога в живота си не съм удрял жена.
Не знам, защо бих го направил.
Нищо не си спомням, обаче...
Не мога да кажа, че не съм бил аз, защото...
Не знам какво се е случило.
Но вътре в себе си знам, че аз не бих направил това.
Нищо не си спомням.
Всичко, което си спомням, е, че бях...със...
Отидох да прибера Джони.
Той беше в гората. Намерих го и...
Всичко ми е замъглено, като голямо бяло петно.
Всичките тези белези по тялото ми, ризата ми е скъсана,
а аз не си спомням.
Не разбирам.
Значи, искаш да ми кажеш, че това е истинско?
Да.
Изглежда тукашно, ръчно направено.
На мен ми изглежда просто като декор.
Е, ако е декор, значи е направено много добре,
понеже виждаш ли тези шипове?
Закривени са. Точно както трябва да бъдат.
Това е от бивол.
Истинска биволска кожа.
Балансирано е, да може да се хвърля.
Просто изглежда съвършено.
Ти сам си решаваш, дали да вярваш или не,
но това е истинско, така че...
Не е нужно да се залъгвам, когато трябва да разбера нещо дали е истинско
или не.
Трябва да познавам средата, в която се намирам.
Трябва да знам, какво става наоколо,
за да мога да се защитя и да оцелея.
Погледни това!
И така, открих този символ, наистина много странен.
Има четири линии и малки триъгълничета по краищата.
После намерих още един и още един,
и проумях, че това е пътека.
Трябваше да тръгна по нея.
И на края, това беше много близо до лагера,
намерих последния.
И намерих една кутия. Имаше една метална кутия.
Отворих я и вътре имаше книга.
Не можах да разбера нищо,
защото беше на друг език.
Предположих, че е руски, защото буквите бяха на кирилица.
А докато аз я разглеждах, някой ме наблюдаваше.
Беше човек. Взираше се в мен.
И изчезна мигновено.
Значи тук има хора.
Здравей!
Исках просто да се опитам да оправя нещата,
да опитам да се извиня,
исках просто тя де разбере, че не съм искала...
не исках нещата да се прецакат
или да я поставям в неудобно положение.
Предполагам, че нещо съм била в странно настроение и исках просто да се извиня,
защото не искам да се чувстваш кофти или нещо такова,
понеже наистина се радвам, че ти си...
Когато проумях,
че Ани храни истински чувства към мен,
просто си помислих...
"В момента като че ли съм отворена за любовта във всичките й форми"
И така, аз я целунах.
Което доста ме изненада, ако трябва да съм честна.
Не се безпокой за това.
Здравей!
Здрасти.
Може ли да седна?
Как се чувстваш?
Добре съм. Ти?
Исках да проверя, тя как се справя,
защото знаех, че има драскотини и разни такива неща по нея
и сигурно беше объркана, както и аз.
Помниш ли нещо от миналата нощ?
Не. Не си спомням нищичко.
Аз също нищо не помня.
Но знам, че не си ме наранил ти.
Никога не бих те наранил.
♪ Хората в живота идват и си отиват ♪
♪ като лодките, които плават пред прага ми ♪
♪ Ти може да си океанът, може и да си бряг ♪
♪ този тайнствен вятър, който винаги връхлита ♪
♪ Не тъжи, любов, недей повече ♪
♪ и посланието твое във бутилка ♪
♪ се срина в плажните мухи ♪
♪ Ти може да си лилията в полето, ♪
♪ аз ще съм клоунът ♪
♪ Но не тъжи, любов, недей повече ♪
♪ Грижите в живота идват и си отиват ♪
Все пак, може ли да те питам нещо?
Защо ме натопи?
Това с бараката и храната.
Тя не беше в състояние дори да ме погледне в очите.
И беше като, "Е...
нещо като "Казах ти всичко, което трябва да знаеш",
тъй че аз пък... А бе я си гледай работата!
Джони.
Джони!
Спри, моля те! Джони, чакай!
- Чакай малко! О, Боже! - Ей!
Това ми е познато. Това ми е познато!
- Джони! - Знаех си!
Ти си актриса!
Тя изговори онази реплика.
И си казах "Това ми е познато. Това ми е познато отнякъде."
И тогава... изведнъж ми просветна.
Да, това е твоята реплика.
Тя е онази актриса, от онова шоу, дето...
И си казах, "Ето откъде те познавам"
Не исках да правя това.
Аз не исках... Молех им се.
Какво не си искала да правиш?
Не исках да я подпалвам. Не исках да те злепоставям.
Те ми казаха да го направя.
Кои те?
Продуцентите.
Значи ти.. ти работиш за шоуто?
Syns and corrections by n17t01 www.addic7ed.com