Маршъл и Марвин щяха да се качат на автобус,
който да ги закара до Лонг Айлънд, където щяхме да се срещнем.
Няма, няма, малък Марвин.
Нека не падат повече сълзи
Ще видим мама преди да се стъмни.
Хей. Съжалявам за шума.
Днес е дълъг ден за момчетата Ериксън.
Ам...каква е историята с римите?
Радвам се, че попита.
Да приспиш сина ми, не е лесна задача.
Преди няколко седмици, една работа изскочи на съпругата ми.
Докато бебето си изплаквало очите,
тя прочела всяка книжка, но без резултат,
докато не попаднала на една майка, на име Гъска.
-Защо, Марвин... -Тя забелязала.
...тези рими те уморяват!
И от тогава нататък, всичко, което малкият Марвин иска
е една книжка с рими и отлита за страната на сънищата.
Сега, какво да прочетем?
О, да му се невиди, оставил съм книгата в колата!
♪ How I Met Your Mother 9x11♪ Приказки за лека нощ
== sync, corrected by elderman == @elder_man
О, не, какъв лентяй!
Какъв ужасен късмет !
Без книгата с рими на Марвин, това пътешествие не струва.
Някой тук да има някаква поезия?
Или някой съвет? Да!
Недей да имаш бебе!
Предполагам, че ако не искам малкия Марвин да се събуди,
ще трябва римите да са такива, които измисля
Ще напиша малко поезия за секунди!
О, знам!
Историята се нарича Мозби и бухалката!
На външен вид не беше брилянтен за бедния романтичен живот на Тед.
Беше на дълбоко в тридесетте си години и все още няма жена.
Но тогава, един ден докато класифицираше документите,
живота му нанесе смъртоносен удар.
Физичка на име Лиза,
която се премести тук от Маями.
Професоре?
Попита тя плахо. Той отговори:
Наричай ме Тед. Оу!
Не искам да те притеснявам.
Моля, седни. Каза той.
Аз съм напълно нова в преподаването и търся съвет.
Всяка нощ се упражнявам да преподавам лекции, а понякога - две.
Но когато преподавам
за магнитните сили, аз просто виждам стъклени очни ябълки.
Попитах наоколо и хората казват, че вашите лекции са страхотни.
Което наистина ми каза нещо,
защото, архитектурата? Мале.
И Тед си помисли...
Да, защото физиката е толкова интересна.
Продължи.
Просто, вие сте толкова опитен,
а аз съм начинаеща.
Ако не е много проблемно, може ли да излезем на вечеря?
Бих се радвала за малко насоки, но не трябва да те задържам.
Какво казваш?
Какво казвам ли?
Теди Уестсайд има среща!
- Аплодираме те.
Тед в игра!
Нашето момче е обратно в играта!
Слава на Бога, минаха сто години,
от когато Моусби отбеляза точка.
Последният път, когато видя цици беше
на екранния-тест "Сцена на слава"
Последното момиче, което покани на среща,
Мисля, че се казваше Райди.
Задръж. Нека да не полудяваме
като някои луди, неустрашими войни.
Какво ако е просто бизнес между колеги?
Тед си спомни за миналите неуспешни срещи.
Ох, Боже, може да е вярно.
Колко пъти трябваше да се прибирам вкъщи да видя дали топките ми са сини?
Всичко зависи къде Тед и неговата привлекателна млада дама от Флорида
ще бъдат във връзка на този загадъчен меридиан
наречена "Интернационална линия за срещи".
Правилно, нова теория.
"Какво беще това" някой попита ли? Никой не го направи.
Сега ще се върна на въпроса ти! Линията на срещите
е граница между щастието и скръбта.
От тази страна, тази вечер се прибираш вкъщи.
От тази страна ще сте вкъщи утре.
И после, докато Барни правеше доста груби жестове,
Тед си отиде да посети Лиза, по - скоро озадачен.
Това среща ли беше?
Той просто не можеше да каже как се справя.
След това Лиза се появи.
Тед се зарадва да види с какво е облечена.
Като за момиче за бизнес вечеря
имаше показателно деклоте.
Но после приятелското ръкостискане даде на бедния Тед
успокояващо чувство.
И така нощта напредва.
И напред и назад, земното кълбо се върти.
Но все още, любопитството на Тед не беше напълно задоволено.
Колко дълго ще продължи това?
Имаше истински късмет в залагането.
Тогава Лиза видя телевизора.
Хей, Играта на Йанките е започнала!
Офф Бейзбол.... Тед наблюдаваше...
изглежда имаш добри познания.
На което дамата повдигна рамене и каза...
Аз играех софтбол в колежа.
Сега вековния софтбол стереотип е просто това,
и нищо повече.
Да! Но както янките отбелязаха точка,
Тед се изплаши, че няма да отбележи.
Тъй като беше от страната на линията,
за която всички може да се досетим, че беше,
няма да има радост в Тедвил, ако Лиса е...
Да! Печелим!
Тогава Лиса взе питие и каза...
Може да звучи случайно,
но има причина да съм бесен фен на Йанките.
Предполагам, че просто ще бъда честна тук,
макар че може да изглежда лудост.
Първата ми седмица в Ню йорк, Срещах се с някого от отбора.
Кой играч?
Не казвам. Моля те?
Какво работиш, репортер?
Мислите на Тед започнаха да препускат.
Сервитьорът дойде да вземе поръчката им.
Тогава Лиса каза...
Бих искала спагети маринара.
Бедният Тед просто се чудеше тихичко...
Мариано Ривера?
И както тя каза...
Прочетох,че тук правят страхотно пиле Милано.
-Всичко,за което Тед можеше да мисли-
Алфонсо Сориано?
Искам нещо обилно.
Какво ще кажете за очернялата мисо треска.
Джо Джирарди ли е?
По дяволите, да не е Ей - Род?!
Добре, Тед, успокой се.
Трябва да се стегнеш.
Просто се усмихвай,бъди чаровен,
пръскай харизма, говори за времето.
Защото това може да е среща,
което означава,че може да има хенки-пенки
Така че,пич,бъди готин,отпусни се, дори не...
Просто ми кажи кой от Янките!!!!
Предпочитам да не го обсъждам тук.
Но тогава отново, не ми се иска...
да позволя на глупава тайна да развали така приятна среща.
Ако има
слон в стаята,
защо просто не го премахнем?
Излизах с Дерек Джетър.
Ето снимка,която го доказва.
Когато Тед погледна тази снимка,
имаше две неща,които той помисли.
Това определено беше среща,
но нямаше да има втора.
Видя ли? Получи се.
Казах няколко рими и момчето ми ме удари по главата.
Сега да се насладим пътуването.
Мърдай, глупако!
Окей, нуждая се от нова приказка, за да заглуша бърборенето на Марвин.
Не знам дали последната имаше някакво бегло значение.
Прости ми,но преди да се дойдеш тук, да не си пушил джойнт?
Не се разказват толкова тъпи истории на децата.
Предполагам,че имаше право.
Знам,че казах някой неща,които бяха
както ти каза,малко съмнителни.
Истината е,че децата на възрастта на Марвин
не са много възприемчиви.
Ти помниш ли нещо от времето,когато си бил толкова малък?
"Разходка за Тиквата" на 3 години беше първото нещо, което си спомням.
Хмм. Хъх.
Той няма да помни това. Предполагам е вярно.
По-добре да е.
Или ще свършим,плащайки
през носа за терапия на Марвин.
Добре,приятел,хубав разговор, но мисля че имам нужда от почивка.
Страхотна идея.
След тази история!
Робин взе торта.
Веднъж в Източната пекарна,
твоя жизнерадостна леля Робин позволи на клиентите да си мислят,
"За Бога, кой допусна тази простачка тук? "
Не и пукаше, че привлича погледите им.
Тя просто туко-що беше скъсала с...
Кевин.
Не, Гаел. Или Скуби?
Дон?
Сега, понякога,
когато дъждът дъждът се излива
и понякога започва да вали сняг
сякаш сметана, целеща блузката ѝ...
Хей, Робин, как върви?
Това беше Саймън, бившето ѝ гадже
от младежките ѝ дни в Канада,
но сега, той изглеждаше доста различно...
Ъм...
Рима.
Ъ... Мисля. Ъ...
Току що получих новини.
Думата "Канада" не се римува.
По-лесно е да... Не знам...
Да се напиеш и да се опиташ да яхнеш бик
Но Канада, по дяволите, питай всеки човек на планетата
и гледай силата на заекването им.
докато те го прекъсват и тъпчат по средата на изречението
за глътка отчаяние
предават проблема на своите неримуващи се наследници.
Никога не съм срещал някой, би изчистил след Канада.
Освен чичо ми Тони от Бронкс.
Той е портиер.
Фукльо.
Саймън. Радвам се да те видя.
Та, какво те води в Ню Йорк?
Сега живея тук. Какво? Наистина ли?
Да. Това е страхотно.
Може ли вилица?
Винаги е бил безделник
и класически развейпрах,
но да види Саймън прилежен удари Робин като Замбони.
И след като го огледа отгоре до долу,
младата Робин изтръпна.
Дали Саймън най-накрая беше разцъфтял?
И ако е, дали е свободен.
Страхотно.
Тя въздъхна, мигайки с миглите си бързо.
Да, сгоден съм за Луси Марш,
и в двора ни има джакузи!
Бакалията се завъртя, подът пропадна.
Въздухът беше гъст като сироп.
Бедната Робин се задуши, не можеше да диша
очите й започнаха да сълзят.
И се опита да измисли някакво извинение
за да се измъкне, Саймън каза:
Сватбената ни торта е голям къртач, а?
И така се роди най-лошата идея, която е хрумвала някога на Робин.
И се чу почукване на вратата на Тед.
Направих нещо лошо.
Докато Робин разказваше своята история,
Тед знаеше, че тя е направила голямо бу-бу.
Кражбата на чужда сватбена торта и ужасно джу-джу.
Робин, не мога да повярвам в какво си се превърнала.
Трябва да върнеш тази торта веднага!
Не мога! -Защо не?
Защото...
Йъм.
Тед се сепна, защото не беше виждал такова изпълнение.
Робин се почуства гузно, и все пак...
О, Господи, това е вкусно!
И така едно парче доведе до второ и трето и пето до седемнайсет.
Тя изгриза бедната торта като алчен върколак.
Ядейки, мляскайки, нощта продължи
И докато майка ти бе дошла,
тортата беше наполовина.
Дойдох възможно най-бързо.
Колко големи са пораженията?
Виж сам продукта от нейната торта!
Половин торта?
Какво направих?!
Светът не трябва да забрави това!
Този ден ще живее във вечността!
Няма го преживе!я
В какво се превърнах
момичето което изяжда чувствата си, не го бъркай!
Мисля, че трябва да стана от този стол преди да го счупя.
Безмислици! Глупости! Простотии!
Каза мама, с голямо настървение.
Не можеш да спреш сега, не виждаш ли?
За незапознатия наблюдатед ти не си просто някакво тъжно клише,
някакъв загубеняк от тъпа история.
Ти си Робин, и си на половин сватбена торта от блясъка!
Ако се откажеш сега,тогава Саймън печели
приказката свършва,
когато ти видя бившия, изплаши се,
и обра сладкарски магазин.
Ако ти стиска, скъпа моя,
е време да бъдеш силна
и да бъдеш запомнена за този
сладък бегемот, който погълна.
И след години
трубадурът ще възкреси своя глас и ще пее
за времето когато Робин взе тази торта.
И изяде цялото...
проклето...
нещо.
За пореден път тя се втурна към изкушението,
под овациите на Тед и мама
и хапка по хапка огромния сладкиш изчезна.
Няколко приятели бяха повикани да дойдат и да наблюдават.
И никой не трябваше да им се моли.
Скоро прерасна в парти.
Барни дори получи буре.
Вилица след вилица Робин погълна Френската ванилия,
издавайки звуци, не много различни от тези на горила.
Хайде,Робин,довърши я.
- ДА! - Виковете на мама звъняха
като треньорът на Роки- Аполо, срещу замръзналия Клъбер Ланг.
О, Роки 4, любимият ми.
Не, не, 4-ката е с Руснаците.
Не, 4-ката е този, където той говори странно
заради сътресенията, които има.
Мисля, че това е всичко. Хей сега
няма нужда да си несъгласен. То е Роки 4.
Не, 3-ката. Не, 2-ката.
Наистина не е важно.
Най-накрая младата Робин вдигна последната хапка към устните си
публиката притихна.
Единственият звук беше Барни,
ядящ чипс.
Една хапка остана.
Хей, това е като сцената от Хладнокръвния Лук. Сещате ли се,
"Момчето ми може да изяде 50 яйца." Нали?
Ще повърне !
Но Робин не повърна.
Тя изяде тази хапка и застана гордо.
Чакайте. Не съм готова.
Тя се изкрещя към стресната публика.
Надвих тази сватбена торта тук!
С удоволствие ще нося тази корона.
Но сега като
приключих с задачата, е време да го измия.
Беше толкова уникална вечер,
има само един начин да я завършим подобаващо.
Ще изпия цялото буре.
Ок, Барни - натисни го.
О! Уау.
Ох-о,ох
Тази нощ се помни с това не как Робин беше зарязана,
като нощта, в която я накарахме да си напомпа корема.
И вижте
малкото ангелче спи шумно, Гус.
Прилича на нашите проблеми...
Избери си платно, най-после!
Мразя този глупав автобус.
Марвин, опасявам се, че тази нощ не е много успешна.
Заседнали в трафика, вече изпуснахме
цялата пробна вечеря.
Моля се да съм била права и да не си спомняш нищо
от това забравено от бога пътуване по претоварената ЛЪЖА.
Поне знаем едно нещо със сигурност:
не може да стане по зле,кълна се.
Адиос, бурито от паркинга за тирове!
Не ходи там.
Ок, още една история и ще се опитам да я разкажа добре.
Приказката за Барни Стинсън,
Играча крал на Ню Йорк.
Имало едно време, когато всички ние излязохме за по питие.
Тогава кой да влезе, освен едно момиче
с пуловер стегнат и розов.
Тя поръча една бира.
Мисля, че виждате на къде отиват нещата.
Когато Барни го направи толкова красноречиво:
Момче-ей-ей-ей.
Той се изправи, за да приближи това момиче с такава интрига
когато мама го прекъсна:
Пич, тя е далеч извън способностите ти.
Тя не е Дейзи Дюкс, нито е натъпкана в блузка на Хутърс.
И не виждам членство в Кървс.
висящ от ключа й.
Тя не е скандална
няма спрей тен, няма татуировки на еднорози.
Тя пие Шардоне, а пие пиячка с вкус на череша.
Гримът й не се стича,
не си играе с косата.
Има много малък шанс да ти позволи да й го сложиш където и да.
Твоето предизвикателство е прието, Лил.
Не съществува момиче, прекалено хубаво,
защото аз съм Барни Стинсън,
Играча крал на Ню Йорк.
Не можеш да обявиш себе си за крал,
точно като този идиот, Леброн.
Той напусна Кавалерите преди три години.
Брато, откажи се, продължи напред.
Та защо
аз съм краля? Радвам се, че попитахте.
Не сме. Никога не питаме.
Време е за приказка за началото.
И повярвайте ми, всяка дума е истина.
Една сутрин много отдавна, се събудих до завоевание.
Толкова много страхотни неща за това момиче: гърдите ѝ,
нейната стойка,нейните гърди.
Тя беше жадна за екшън,
а младият Барни я утоляваше.
Това важно ли е за историята?
Не, просто си помислих, че трябва да го спомена.
Когато си тръгвах, взимайки си довиждане с тази пищна мацка,
спрях и се огледах, и си помислих:
Къде по дяволите съм?
На табелата пишеше "22-ра улица" и опасенията ми намаляха,
докато студеният вятър помръдна един клон настрани
откривайки: "Изток".
Източната част. Не.
К-Какво направих?
Заекнах от разочарование.
Точно в този момент един черен седан спря:
Ти, Барни? Да.
Качвай се.
Нещо от това истина ли е?
Разбира се. Сега, дръжте се за столовете си.
Заради този ден са ме наричали...
Главния консул на Играчите.
Господа, за вашето присъствие тук, нашите най-дълбоки благодарности!
Съжалявам да го кажа, този консул има бракониери в редиците си.
Понеже Барни
си хвана момиче извън територията си.
Източната част
е територия на Чарли Смокинга.
Той е бесен.
Наистина.
Споразумението от 2004-а дефинира съвсем ясно.
5-то авеню е границата на нашите ловни територии.
Твоите колежанки от Западната част не са мястото, където паркирам лодката си.
Така че трябва да знаеш,
че моите Източни дебютантки са абсолютно забранени.
Членове на консулството...
Братя... никой не иска война.
Разбира се, че не съм забравил за споразумението от 2004-а.
Какво да кажа? Тъпа постъпка.
Да се защитя? Не мога.
Но, братя, не бях ли Бро
на всеки Бро на тази маса?
Мой приятел от Бруклин, Пикъл Джар Боб,
ще потвърди.
Помниш ли младата туристка
която търсеше Пен Стейшън?
Тя тъкмо бе дошла от Бостън, имаше шантава добра-в-леглото визия.
Дадох и грешна насока и тя се озова в Ред Хук.
Млъквай, Барни! Уау, Бронкс Дони!
хайде да не се вълнуваме.
Чарли Смокинга не е едиственият тук, който е бил пренебрегнат.
Ти си и казал, че си Джетер, в опита си да я излъжеш.
Да се правиш на някого от Янките е моето нещо.
Нямаш ли чест?
Господа, моля, нека не раздухваме
това разведряване на парченца.
Консулът признава Капитал Бил,
нашият брат от Queens.
Благодаря ти.
Всички ме познавате
и всички вие уважавате играта ми.
Обличам се като пилот и се срещам с момичета в багажното.
И по време на моето дълго пътуване с метрото от 61-а до Уудсайд,
измислих план как да запазя добрите страни и на двама ви.
Барни, ти сбърка с тези двамата.
Така че заради играта,
която губят, ти трябва да им подариш
по една яка мацка от Западната част по техен избор.
Шегуваш се.
Това ли е решението?
Хайде бе, това е доста тъпо. Господа,
какво ще кажете?
Искам Робин.
Искам Лили.
Моля те. Бронкс Дони?
Няма начин да ме хване.
Кажи на този мафиот, че знам нещо, което той може да фрасне.
Дами, не се притеснявайте.
Вашите вълшебни крака могат да останат събрани.
Защото за щастие те приеха
контраофертата, която им направих.
Добре,господа,
изглежда няма какво да кажа, за да ви разубедя.
Чарли, Дони,
не казвайте нищо повече, ще ви се отплатя.
Карлота, малко шампанско.
Нека вдигнем тост, преди да се оттеглим.
За циците.
о, и Б-Т-дъб,
пихте отрова.
Ха- изгорете.
И така, приятели мои, аз се превърнах,
чрез методи, някак кървави,
в Краля на Играчите на Ню Йорк Сити.
Бум.
Край.
По истински случай.
Е, това беше чудесно.
Твоята малка историйка погъделичка всичките ти ребра.
Но единствената грешка, която направихте, сър,
бе, че забравихте да хвърлите заровете.
Не! Не е честно.
Но аз съм кралят.
- И се облича добре. - Съжалявам, пич.
но това е отмъщението
за професора Лиса.
Нека направим още един рунд.
- Да. - Каза майка ти.
И имахме още един.
Нощта напредваше и трябва да кажа,
че не беше никак лоша.
Какви спомени. Нашите млади и щастливи сърца
бяха горещи като огън.
Струва ми се, че беше преди един цял живот.
Съжалявам,приятели,
спукана гума.
О, хайде.
Сега никога няма да стигна до Нантъкет.
О, вижте, фойерверки!
Някои ракети са с червен отблясък.
Благодаря на Бога.
Помислих, че капките ми за глаукома причиняват някаква реакция.
Марвин, съжалявам, че цялото пътуване беше провал.
Скоро ще си в ръцете на мама,топли като лято.
Но иронията е,че въпреки, че проблемите ти свършват щом пристигнем.
моментът,в който пристигнем, моите проблеми ще започнат.
Понякога татковците се дънят,
понякога майките се разстройват.
Наистина се надявам,че този уикенд е спомен,който ще забравиш.
Така че погледай фойерверките, наслади се на на падащите въглени...
А това деца, е първото нещо,
което братовчед ви Марвин си спомня.
Господа и дами, след около час
камионът ще пристигне,
за да изтегли счупения ни автобус.
Така че през това време предлагам всички да се настаним удобно.
Ще сме тук за малко.
Извинете?
Да!
Колко далеч предполагаш,че е "Фархемптън Инн"?
Бих казал на пет мили.
Оо, не.
Защо си намръщен?
Тогава Маршал погледна към небето.
и се закле в първата звезда.
Пет прости думи, за които скоро щеше да съжалява:
Мога да стигна пеша.
== sync, corrected by elderman == @elder_man