Стефан: Досега в "Дневниците на вампира"...
Сайлъс. - Здравей, моя сянке.
Всеки път, когато затворя очи,
усещам как се давя в онзи сейф
и трябва да го накарам да спре.
Катрин: Тялото ми се разлага.
Има един враг, от който никога не мога да избягам: времето.
Сбогом.
Какво правиш?
Умирам от старост, Стефан.
Хей. Ти си Катрин Пиърс.
Стегни се.
Добрата новина е, че вампирската кръв в организма ти
е първата стъпка към създаването на нов вампир.
Това е втора стъпка.
Аааррр!
Ще ми откъсне главата.
Елена, моля те.
Не!
Джеси, остани с мен.
Керълайн, толкова съжалявам.
Деймън: Тук защо пише 12144?
Какво те интересува? - Аз бях 21051.
Бил си вампир на Августин?
Сигурен съм, че Августин ще бъде развълнуван, че се върна.
Мъж по телевизията: Това се случва по света,
представено ви от новинарската емисия в родния ви град
на 11 Юни 1953 г.
Приятна вечер, Мистик Фолс.
Здравей.
Търся Джоусеф Салватор.
Намери го.
Харесвам какво си направил с къщата.
Знаеш ли, че ако от този пансион нищо не излезе,
винаги можеш да го превърнеш в бордей.
Радвам се, че си получил телеграмата ми.
Още не съм се чувал със Стефан,
но се надявам, че ще е скоро тук.
Кога за последно говори с него?
Не се обажда, не пише.
Разбира се, и аз не го правя.
В духа на справедливостта, аз съм този
който го изостави във влак
по средата на Втората световна война.
Винаги има време да станеш по-добър човек.
Не съм сигурен, че го мога.
Ох!
Съжалявам за върбинката, Деймън.
Парите бяха твърде добри за да се откажа.
[Пъшкане]
Сега не трябва да му плащам.
Кой по дяволите си ти?
Отсега нататък ще бъда твой доктор.
[Пъшкане]
Какво ми причиняваш?
Само малко върбинка.
Ох!
Какво по дяволите ми причиняваш?
Върбинка, която да те държи спокоен.
Уес? Защо съм тук?
Загубих тестови субект миналата нощ
и ти ще го замениш.
Sync by Rafael UPD www.addic7ed.com/
Катрин: Мило дневниче,
ето ме, жива.
Стефан ме спаси от самоубийстово.
Сега ме наблюдава.
Каза, че ще бъде добре за мен
да пиша чувствата си относно факта,
че умирам и не може да се направи нищо.
Дълбоки мисли, смъртна спирала, бла, бла, бла.
Ръката ми е уморена.
Кой сантиментален идиот
записва всичко, което чувства?
Това ли се е имало предвид в пророчеството с:
всички двойници се привличат като магнити?
Защото ако е така си искам парите обратно.
Просто искам да съм сигурен, че няма да си прережеш вените.
Цялото това невротично бабешко настроение
не ме кара да искам да живея.
Наистина ли няма какво друго да правиш
освен да седиш тук по цял ден,
гледайки ме как пиша?
Опитвам се да се убедя, че няма да се самоубиеш.
И как ще направиш това,
след като, както знаеш, още получаваш
твои малки кризи?
Добре съм.
Да. Разбира се. Ти си пример
на психично здраве, Стефан,
след като беше заключен 3 месеца в сейф
на дъното на кариера.
Справям се с това.
Знам. Имам предвид, чух те,
че се справяш с това, по-рано днес в библиотеката.
Звучеше все едно откачи и счупи стол,
а може би дори два.
Как точно ще ми помогнеш да остана жива
ако не можеш да помогнеш дори на себе си?
Значи ли това, че искаш да живееш?
Не. Означава, че не мога да работя с хора,
които не могат да ми дадат 100 %.
[Почукване на вратата]
И може би извиках подкрепление.
Какво правиш тук?
Аз съм твоя трезвен спонсор
и чух, че може би ще имаш нужда от помощ.
Наистина?
И накарах майка ми, да ни донесе нещо,
което ще използваме.
Не се тревожи, хигиенизирах го.
[Почукване на вратата]
Арън, здравей.
Здравей. Значи си чула?
Да чуя какво?
Джеси е мъртъв.
Самоуби се снощи.
Охраната на кампуса дойде да ми каже.
О, Боже.
Толкова съжалявам.
Какво става с този колеж?
Трябваше да бъде различно.
Дойдох тук да започна на чисто,
да се измъкна от всички глупости в моето минало ...
Разбирам.
След всичко, което си преживял,
всичко, което си загубил,
и щях да искам да започна отначало.
Как натисна бутона за рестартиране?
Аз? Никога не съм нулирала нищо.
Всичките ми проблеми ме последваха тук.
Като се замисля, вероятно не съм
правилният човек, от когото да получаваш съвети.
Ако не си тук заради Джеси,
защо си тук?
Не искам да те притеснявам,
особено сега.
Денят ми няма да стане по-ужасен,
така че, давай.
Добре. Ами, снощи ми каза,
че Уес е настойникът ти.
Да. От миналото лято,
след като леля ми Сара умря.
Виждаш ли за какво говоря?
Всеки около мен умира
и слънчевата ми нагласа ме прави толкова дружелюбен.
Съжалявам.
Продължавай.
Работата е там, приятелят ми Деймън
отиде да говори с Уес снощи,
и никой не ги е виждал или чувал
оттогава
и това ме кара да се тревожа, нали разбираш?
Знам, че не е точния момент,
но аз само...се надявах,
че може би ще ми помогнеш да намерим Уес.
Да. Да. Мисля, че знам къде може да погледнем.
Само да знаеш,
че това не свърши добре за последният Августин.
Носиш лоша карма,
държейки ме тук.
Това ли каза на Др. Уитмор?
Деймън: Д-р Уитмор не говореше много.
Колкото и да желая безплатен преглед,
ще трябва да ме пуснеш.
Добър опит.
Нося върбинка.
Знаеш ли, повечето хора първо биха ме завели на вечеря.
Това не е личен въпрос.
Това е за напредъка на науката.
За какво подяволите говориш?
Ти си вампир.
Кръвта ти лекува другите, твоето тяло се самолекува.
Ти ще регенерираш части от вътрешните си органи,
след като ги премахна.
Слушай. Как се сдобих с това удивително тяло,
няма нищо общо с науката,
затова продължаваме... ох!
Ах!
Говориш твърде много.
[Пъшкане]
Значи, вие Августин-откачалките все още обичате
очни прегледи и подобни неща?
Джеси беше доказателство, че изследването ми
се простира далеч от това.
Научих го да жадува вампирска кръв
вместо човешка.
Сега е време изследването ми да достигне
следващото ниво.
Няма логика Джеси да се самоубие.
Значи вярваш на това, което ти е казала охраната?
Защо, знаеш ли нещо повече?
Не мислиш ли, че е странно,
че двама от приятелите ти се самоубиха
преди да свърши първия семестър?
Разбира се, че мисля, че е странно.
На Джеси му харесваше тук, много си падаше по приятелката ти.
Меган имаше толкова много планове за живота си.
Ето защо, нищо от това няма смисъл.
Арън, виж. Аз намерих тялото на Меган
в нощта, в която умря.
Тя беше убита
и Уес подправи смъртния акт.
Видяла си смъртния й акт?
Направих някои проучвания.
Уес е част от нещо много по-голямо,
за което никой дори не подозира.
Нека първо го открием.
Искам да чуя неговата версия.
О, хмм...
Знаеш ли, когато каза, че Уес
вероятно прави проучване,
не спомена, че е тук
в къщата на Уитмор.
О, да. Това място е като втори дом.
Ъхъм.
Какво чакаш? Влизай.
Та кой притежава това място?
Не искам да прозвучи надуто,
но технически съм аз.
Да. Това е част от наследството на Уитмор,
което получих, когато починаха родителите ми.
Да, не използвай това срещу мен.
Обикновено, когато хората разберат, че името ми е Арън Уитмор...
Чакай малко. Фамилията ти е Уитмор?
Значи притежаваш училището?
Това е което си мислят.
Това е баща ми.
Уес: Гресън Гилбърт беше сред най-добрите доктори,
които Августин са имали някога.
Ох!
Какво по дяволите?
Радвам се, че не е жив за да види това.
Прекарах 3 месеца, давейки се в това.
Какво по дяволите си мислеше?
Мислех си, че е време да се справиш
с източника на твоето психическо разстройство.
И си сигурна, че не не опитваш да затриеш
чувствата си, заради случилото се,
с Джеси миналата вечер?
Чувства? Какви чувства да имам
към моята най-добра приятелка, която уби момчето,
по което си падах?
Той беше извън контрол и Елена направи
каквото трябваше.
Не. Елена постъпи така, както си мислеше, че трябва.
Точно както реши,
че Деймън става за гадже.
Разбираш ли накъде бия?
Както и да е, не учиш ли Драматургия?
Какво знаеш за посттравматичния стрес?
Знам, че се опита да се справиш
по свой начин и се провали,
така че сега...
Ще опитаме по моя начин.
Знаеш, че това е отвличане, нали?
Това е по скоро успокоително.
Какво? Добре.
Какво става тук, Уес?
Трябва да се уверя, че смъртта на Меган
няма да привлече внимание върху работата ми.
Върху работата ти? Ти работиш?
Ти изучаваш предаването на инфекциозни болести.
Аз изучавам вампири.
Какво?
Те съществуват, Арън, а Елена Гилбърт е една от тях.
Спринцовката, която използвах върху нея има върбинка.
Мисли за това, като анти-вампирски наркотик.
Това е една от предпазните ми мерки.
От къде дойде всичко това?
Тази работа се е предавала през поколенията
в тайна.
Семейството ти го въведе.
Твоят баща ме обучаваше в това
и след като той умря,
наследството на Уитмор продължи да финансира изследването ми.
Защо не си ми казвал за това?
Никога досега не ти е трябвало да знаеш.
Смятах да ти кажа всичко това на рожденият ти ден.
За това се бореше семейството ти
и в това вярваше, Арън
Смятай го за свое завещание.
Деймън: Хайде, Елена. Събуди се.
Здравей.
Деймън? Ти...
Добре съм.
Уес те инжектира с върбинка.
Може би когато се изхаби действието и ще можем да...
Ох... минем през тези.
Какво по дяволите става?
Защо си тук? Защо съм тук?
Уес се грижи за традицията на Августин,
да удовлетворява манията си за вампирско изтезаване.
Той ли ти го каза?
Не беше нужно.
Бил съм тук и преди.
Деймън: Някой от семейството ми ме продаде
на Августин през 1953-та.
Всеки ден смахнатият д-р Уитмор ни изтезаваше,
режеше от нас, взимаше парчета от очите ни,
поставяше ни до всяка граница, която той може да си представи,
а той имаше доста голямо въображение.
Държеше ме в тази клетка
и не си мисли, че не съм оценил иронията.
Колко дълго беше тук?
Има-няма 5 години.
Деймън, как не си откачил?
Вярваш или не, създадох си приятел.
[Свири музика]
[Пъшкане]
Добре дошъл.
Д-р Уитмор никога не се изморява да ни гледа
как се лекуваме,
но ни дава една чаша кръв на ден,
колкото да ни държи живи.
Стегни се, войнико.
Казвам се Ензо.
Той беше войник в Европа
през Втората Световна война.
Как свърши тук?
Др. Уитмор работеше в болницата на бойното поле
когато разбра, че Ензо е вампир
и го упои, заключи го в ковчег
за да го прекара през океана.
Деймън: Бил е тук в продължение на 10 години,
когато аз се присъединих се към партито.
Правиш го грешно.
Ти живееш за момента.
А трябва да живееш за бъдещето.
Какво бъдеще?
Това, в което ще получиш своето отмъщение.
Например в моето бъдеще
отмъщението ми ще започне като убия кучето на Уитмор
и му го изпратя по пощата.
Хайде. Представи си отмъщението.
Използвай въображението си.
Виждам го.
Деймън...
Уес е познавал баща ми.
Работили са заедно.
Той каза, че баща ми също е бил Августин.
Аз знам, че баща ми е бил ловец на вампири,
но също е бил и градският лекар.
Той е бил мил и благороден и любящ.
Той не може да е бил част от място,
където биха ти изрязали очите.
Хората са пълни с изненади.
Хей.
Много съжалявам, че те забърках в това.
Хей.
Погледни ме.
Хей.
Обещавам ти, че
ще те измъкна оттук, нали?
Разбра ли?
Ще те измъкна оттук.
Стефан: Керълайн!
Знаеш ли изобщо какво правиш?
Керълайн: Да. Има го в учебника.
Чакай да го намеря.
Вие двамата някога да сте... Знаеш?
Не, не знам.
О, хайде, знаеш.
Дали?
Ох, Божичко! Катрин, сериозно ли?
Това не е точно да или не.
Ние сме приятелки.
Твоя загуба. Той е невероятен в леглото.
Ох, Боже. Няма да слушам това.
Ето, Стефан. Терапия с продължително излагане на въздействието.
"Този вид терапия постепенно въвежда
"елементи от предишната травма,
"например физически обекти,
обстоятелства на принуда"...
Добре. Да, да, да. Разбрах, разбрах.
Спри да говориш. Тези думи,
които излизат от устата ти ми причиняват главоболие.
Керълайн! Керълайн!
Само се опитвам да помогна на Стефан да разбере какво правя.
Като се правиш на учителка
не му помагаш да се почувства по-добре.
Не мога да дишам.
[Тежко дишане]
Ъх.
Добре, беше права за едно нещо.
Той трябва да открие корена на проблема си,
защото точно сега резултатът е
едно за сейфа, нула за Стефан.
Как да помогнеш на човека, който винаги се притичва на помощ?
Стефан е героят.
Той е такъв от цялото си сърце.
Не винаги може да помогне на себе си,
но винаги помага на другите.
Имам идея.
Ах!
Деймън, как си оцелял през всичките тези години?
Деймън: Приятелството на Ензо ме държеше жив.
Той ми даваше причина да се придържам към човечността си...
Фен ли си на спортовете, Деймън?
Дори когато си мислех, че ще съм затворник завинаги.
Не. - Нито пък аз.
Някакви други интереси... Хубаво вино, пътешествие, коли?
Аз самият обичам Ягуарите
тези със сгъваеми покриви, които взимаш
на неделно каране за да впечатлиш хубаво момиче.
Някога правил ли си това?
Един или два пъти.
О, хайде. Трябва да е било повече от това.
Момичето, което се опитвах да впечатля
повече харесваше коне и карети.
Какво, само едно момиче?
Никога не срещнах друга като нея.
Е, добре тогава.
Ами ти?
Някакви хубави момичета?
Прекалено много, за да ги броя.
Всъщност, имаше една.
Казваше се Маги.
Къде се срещнахте?
Тук от всички места.
Тя работеше за др. Уитмор.
Чаровна?
О, много.
Тя беше мила с мен.
Седеше тук в коридора
и си водеше бележки докато ме наблюдаваше.
Така ли си падна по нея?
Тя беше и изключително красива.
Ах.
Трябва да разбереш, тя... не беше част
от мъчението и експериментите.
Дълго време, тя не осъзнаваше,
че др. Уитмор правеше повече от това да
наблюдава държанието ми.
Сърце не ми даваше да й кажа.
Бях толкова благодарен на компанията й, нали знаеш?
Да.
Когато тя най-накрая осъзна какво става тук,
не може да го понесе.
Каза, че съжалява и си тръгна.
Е... знаеш ли,
така или иначе нямаше да проработи.
Ти си вампир, тя е човек.
Връзката е обречена от самото начало.
Нуждаеш се от малко повече позитивно мислене, приятел.
Кой е следващият?
21051, изглежда ти имаш повече енергия.
Приемам това като обида.
Аз съм далеч по-активен отколкото моят съсед.
Не мога да повярвам, че не забеляза.
Тогава е твой ред.
[Ензо пъшка]
[Ензо крещи]
[Музика свири от радиото]
Деймън: Защо ни го причиняваш?
Защото, 21051, аз търся
най-малката неделима частица
от биологичния ви ген.
След като успея да ви разбера
на молекулярно ниво, ще мога да ви използвам.
[Сумтене]
Боже мой, Деймън.
Ок. Стефан ще измисли нещо.
Когато ти не се прибереш и никой не ме е чувал,
той... Той ще ни намери.
Давам ти точки да оптимизма,
но за жалост, Стефан дори не знае, че
това място съществува.
Но ти си бил тук 5 години.
Да, и през първата година мислех, че той ще ме спаси.
Но не го направи. След като избягах,
нямаше смисъл да му давам повече причини
да се чувства виновен,
затова никога не му казах какво се случи тук.
Не казах на никого.
Да, но си избягал.
Как го направи?
Пускаха ни от мазето веднъж годишно.
[Свири музика]
Деймън: Всяка нова година, хората на Августин
имаха малко коктейлно парти
с вампирски бюфет отстрани.
Ние бяхме слаби от инжекциите с върбинка,
почти умрели от глад, живеещи с 1 чаша кръв на ден,
вързани като животни.
Това малко годишно събиране бе, мястото където Д-р Уитмор
показваше на всичките си приятели от Августин
какво е открил в изследването си.
Госпожица Фел щедро предложи ръката си
за тази демонстрация.
Моля наблюдавайте.
Деймън: Той позволи на гостите си да пият от нас,
за да демонстрира лечебната сила на вампирската кръв.
Кожата е напълно излекувана,
без повредени нерви, без мускулни разкъсвания.
Вижте сами.
Но от добрата страна, така Ензо
измисли своя план.
Проблемът с дневна дажба от кръв
е, че едва стига на един вампир
да оцелее,
но ако един вампир пие по две дози
всеки ден през следващата година,
той ще може да възстанови силите си.
Така че докато отново доиде Новогодишната нощ,
този вампир ще бъде готов за битка.
Сигурен ли си, че това ще проработи?
Сигурен съм, че мога да опитам с твоя помощ.
Само ще трябва да изберем един от нас.
[Свири музика]
Добре, Деймън.
Ще играем камък, ножица, хартия за да решим.
Хартията покрива камъка.
Победата си е победа.
Ти ще водиш.
Това е моята дажба.
Сега имаме 364 дни за да те подготвим
за партито. Наздраве.
Наздраве.
Проработи ли?
Малко или много.
Как се измъкна?
Няма значение, Елена.
Станах силен, измъкнах се.
Не беше красиво.
Само това ти трябва да знаеш.
Ето. Друг подарък за рождения ден.
Това принадлежеше на прадядо ти.
Това са предпазни мерки, за използване при вампирско изследване.
Това е лагерът Анна Руби.
Там починаха родителите ми.
Знам.
Не е било атака на животно, нали?
Аз ги намерих, Арън.
Намерих теб до техните тела.
Веднага щом ги видях разбрах, че са нападнати от вампири.
[Въздишане с отвращение]
Затова продължих работата на баща ти,
за да не се повтори никога това.
Надявам се, че ще се присъединиш към мен.
Катрин: Опитай да не ми се ядосваш.
Хмм.
Влязох тук докато беше в безсъзнание.
Тогава Керълайн ни заключи вътре.
Беше единственият начин.
Пусни ме!
Керълайн!
Знам, че е малко екстремно,
но подходът с малки стъпки не работеше.
Виждаш ли? Ето защо не трябва да ми се ядосваш,
защото когато си ядосан,
ставаш неспокоен и агресивен
и откъсваш главите на хората.
Но ще ти помогна да поправиш това.
Керълайн, извади ме оттук
преди да я нараня!
В това е смисъла, Стефан.
Трябва да преодолееш смущенията от посттравматичният си стрес
или ще ме убиеш.
Рискуваш живота си.
Вече умирам, идиот такъв.
Ти си този, който иска да ме опази жива.
Сега е мой ред да ти помогна.
Не мога да бъда тук. Моля те.
Ти си Стефан Салватор.
Стегни се.
Не, не, не.
Уес ще се върне тук
и двамата ще станем новият експеримент на Августин.
Трябва да ми кажеш как си се измъкнал оттук, Деймън.
Не искаш да знаеш, Елена.
Защо? Мислиш, че бих те осъдила?
Деймън, обичам те.
Обичам те, а тези хора
са те измъчвали 5 години.
Не ме е грижа какво е трябвало да направиш.
Добре.
Следващото парти на Августин
беше през 1958.
Деймън: Пиех дажбата на Ензо
цяла година.
Той пазеше по няколко капки тук-там,
за да не изсъхне
и докато той умираше от глад,
аз ставах все по-силен от допълнителната кръв,
точно както той каза.
Дами и господа, вече е почти полунощ
и смятам, че е време
да вдигнем тост за новата година с чаша вампирска кръв,
съгласни ли сте?
[Свири музика]
[Изпукване на кости]
Сега виждаш...
[Писъци]
[Хората крещят]
Ах!
[Писъците продължават]
Деймън! Трябва да се измъкнем оттук.
Сега, Деймън! Хайде!
[Викане]
Върбинка!
Хайде, хайде. Можеш да го направиш.
Ензо ми повери живота си.
Огънят бушуваше все по-силно.
Или щях да изгоря, или щяха отново да ме заловят.
Нямаше да ми се отдаде друга възможност за бягство.
Така че избрах да спася себе си.
[Кашляне]
Деймън.
Съжалявам, Ензо.
Деймън, моля те.
Деймън: Знаех, че ако искам да спася себе си,
трябваше да спра да се интересувам от Ензо.
Затова изключих емоциите си.
Не... Не ме оставяй тук.
Не си отивай! Моля те!
Деймън!
Деймън: Оставих приятеля си да умре.
Моля те, не ме оставяй! Деймън!
Хайде! Деймън!
Деймън!
След това всичко беше наред.
Всичко беше наред.
Как сте там вътре?
Аз... не мога да дишам...
Чувствам се сякаш умирам.
Използвах това време да помисля.
Мисля, че всъщност има малко
истина в пророчеството за двойниците.
Мисля, че ти все още си влюбен в Елена.
Мисля, че си нещастен от факта,
че тя избра Деймън вместо теб
и искаш да се
махнеш от този малък град
и да си колкото се може по-далеч от тяхното щастие.
И въпреки това, някак
продължаваш да си намираш оправдания да останеш в Мистик Фолс.
Мисля, че аз съм просто поредното оправдание.
Ще те убия.
Добре, излей си всичко, Стефан.
Здравословно е.
Междувременно, не забравяй, че ме обичаше,
преди да ме намразиш.
Има ли причината, поради която реши да водиш този разговор
с мен заключен в сейфа?
Да! За да мога да ти покажа,
че проблема не е сейфа.
Как може да ми кажеш това?
Проблема е, че не се изправяш лице в лице
с истинските си проблеми.
Смъртта, която почуства в сейфа,
болката от умирането отново и отново,
по-лесно ти е да се съсредоточиш
върху физическата болка,
отколкото върху емоционалната болка от факта,
че Елена те изостави.
Проблемът ти е, че си изгубил връзка
с реалността в момента.
Така че, нека те върнем обратно
в настоящето, става ли?
В този момент,
ще се храниш ли от мен
или ще ми спасиш живота?
Бори се, Стефан! Бори се!
Тук съм.
С теб съм.
Заедно сме.
Беше толкова тихо, че се разтревожих.
Виждаш ли?
Излезе жив.
Какво по дяволите е това място?
Арън?
Деймън: Страхотно. Мини-Уес.
Нямах идея какво правеше Уес.
Дори не знаех, че има мазе тук долу.
Арън, трябва да ни помогнеш.
Искам да знам истината.
Когато се запознахме на поменът за Меган,
ти ми зададе куп въпроси.
Ловки ръце, каубой.
Никога преди не съм използвал оръжие
и никога не съм убивам никого, за разлика от теб!
За какво говориш?
Уес каза, че вампир е убил Меган.
И ти си помисли, че това е Елена?
Не. Меган беше в къщата!
Аз още не бях поканена!
Уес каза също, че вампир е убил родителите ми.
Може би също си била ти.
Не. Арън, това е невъзможно!
Защо иначе ще си толкова заинтересувана от мен?
Деймън: Успокой се.
Защо иначе ще се преструваш, че си ми приятелка?
Тя е вампир!
Но не този, който е убил родителите ти.
Бях аз.
Какво каза току-що?
Започвай да говориш.
Деймън, какво правиш?
През 1958 г, след пожара Ензо беше мъртъв,
така че трябваше сам да започна отмъщението си.
Деймън: Да, виждам го.
Виждам го.
След като избия цялото
Августинско събиране, ще убия всеки член
на семейство Уитмор.
Казах да използваш въображението си.
Освен един човек.
Ще оставя този човек да порасне,
да създаде семейство
и отново ще започна да убивам членовете на семейство Уитмор.
Ще избия и следващото поколение,
оставяйки само един човек, да продължи рода
и тогава ще се погрижа и за следващото поколение,
и така нататък, и така нататък.
И точно това направих.
Колко хора от семейство Уитмор си убил?
От 1958?
Загубих им бройката.
Кога беше последния?
Деймън, кога беше последния?
Преди няколко месеца.
Казваше се Сара.
Трябваше да отида чак до Чарлстън,
за да я намеря.
Беше пътуване за уикенда.
Ти не знаеше.
Но преди няколко месеца бяхме заедно.
Започвахме лятото на живота си.
Нямах представа.
Казах ти, че не беше красиво.
[Изстрел]
Не!
Малко помощ!
Искам да кажа, знам, че съм вампир,
но това нещо е наистина тежко.
Стефан?
Здравей!
[Стъпки]
Да знаеш, за протокола,
счупих само един от тези.
Беше грозен стол.
По-добре ще ти е без него.
Явно, беше права през цялото време.
За мен беше по лесно да се фокусирам върху физическата си болка,
отколкото върху раздялата.
Трябва да продължа.
Значи си признаваш?
Знам какво правя.
Да бъда честен с теб , никога няма да разбера
Какво точно правиш, Катрин.
Е, Стефан, понякога...
И аз не знам.
[Свири музика]
Както в момента...
Например.
Здравей, Елена. Най-вероятно ще остана
в къщата на майка ми тази вечер.
Мисля, че официално ми липсва дома.
Ще ти кажа, когато аз...
Катрин: Стефан.
Боже мой!
Обади ми се веднага щом чуеш това.
Виж, съжалявам, че трябваше да научиш
за родителите ти по този начин.
Открих, че съм бил лъган през целия си живот.
Какво по дяволите става, Уес?
Останалите им приятели ще тръгнат ли след мен?
Искам да кажа, трябва ли да напусна?
Ще бъдеш добре
Просто отиди на училище
живей живота си.
Ще се чуем скоро
[Пъшкане]
Предполагам, че си го заслужавах.
Елена?
Елена! Елена!
[Мъж си подсвирква]
Какво се случва?
Ах.
Добре дошла.
Аз съм 12144.
Казвам се Ензо.
[Свиркане]
[Пеене]
[Пеенето продължава]
Sync by Rafael UPD www.addic7ed.com/