До сега в " Имало едно Време "...
Сянката на Пан.
Това е единственият начин, по който ще се върнем в Сторибрук.
Подяволите нека се махнем от Небивалата земя.
Единственият който е в беда...
е Хенри.
Пан?
Нека поиграем.
Така,ако името,което Румпел ти е дал е правилно,
той работи тук.
Това той ли е?
-Това Ерик ли е? -Да.
Уау. Той трябва наистина да ме мрази.
Давай. Върви, говори с него.
Върви!
Ариел.
Ерик.
Какво е това?
Той се върна.
Имало едно време - 03х10
Sync and corrections by atrn97g for www.addic7ed.com
Добре!
Да!
Върнаха се!
Ема!
О! Снежанке!
Добре!
Да!
Какво е чувството най накрая да си вкъщи?
По-хубаво отколкото някога съм си представял.
Казах ти,че ще се видим отново.
Това е последният път, в който не те слушам.
-Да. -Хей!
Хей.
Добре дошъл отново.
Благодаря.
Аз,ъъъ....
намерих това под палубата. Помислих, че може да имаш нужда от него.
Благодаря,Бей. Имам...
да ми напомня за човека,който бях
и който не трябва да съм повече.
Хъх? Кои са те?
Хей.
Уенди!
Майкъл!
Джон!
Наистина ли си ти?
Нямаш представа колко дълго чакаме да те видим.
Помните ли Бейлфайър?
Хей.
Е? Сега какво?
Мисля,че е време семейство Дарлинг да се прибират вкъщи.
Всички ние.
Как се чувстваш?
Всъщност,много добре.
Мисля,че водата трябва да работи.
Айе,така е. Прашеца на съня
отне брат ми в момента, в който напуснахме Невърленд.
Голд ще намери лек.
Ще бъдеш добре.
Трябва да призная,че имаше момент,
в който не вярвах,че всички ще се измъкнем от това място.
Е,успяхме.
И дължим много на нея.
Реджина помогна всички да се спасим.
Ще унищожа щастието ви,
дори да е последното,което ще направя.
Хей!
-Снежанке,чуй ме. -Какво можеш да кажеш?
Какво би могъл да кажеш за да ме накараш да се почувствам по-добре?
Току що се оженихме?
Това трябва да е достатъчно.
Реджина е намерила начин да го съсипе.
Винаги го прави. Трябва да направим нещо.
-Като какво например? -Не знам!
Да щурмуваме замъка ѝ?
Да ѝ откраднем магията?
Трябва да има някакъв начин да отвърнем на удара.
Тя не може да ни нарани. Знаеш го.
Знам,че тя е непоколебима,както и аз.
Снежанке,тя иска да ни отнеме щастието.
Не можем да спечелим тази битка на бойното поле.
Не? Тогава как предлагаш да победим?
Като отидем на медения ни месец.
-Какво? -Това е единствения начин да покажем на Реджина,
че нищо,което прави не може да ни отнеме щастието.
Как можеш дори да мислиш за напускане на кралството сега?
След заплахите,които ни отправи?
Заплахи. Това е всичко,което бяха.
Искам да кажа,всичко,което знаем е, че това бяха просто ругатни,които...
Ще намери начин! Винаги намира.
И тогава ще сме готови.
Но днес? Това е само заплаха.
Да не съсипваме момента.
Да не съсипваме медения си месец.
Можем да отидем навсякъде,където поискаш.
Навсякъде?
Ако това ще държи мислите ти далеч от Реджина за няколко дни.
Летният дворец.
Там родителите ми са прекарали техния меден месец.
Винаги съм мечтала да отида там със съпруга си.
Е...сега можеш.
Ще подготвя пътуването ни.
Мм!
Замъка е в безопасност.
Злата Кралица няма шанс да премине дори през едно джудже.
Благодаря ти,Мърморко.
Знаеш,че не можех да помогна,но ви чух с принца.
Тънка зидария.
Значи наистина ще заминеш на меден месец сега?
Той мисли,че това е най-добрият начин да изпратим послание на Реджина.
Да,чух го какво каза.
Ти какво мислиш?
Мисля....
че има нещо в летния дворец,
което ще ни помогне да сразим Реджина веднъж завинаги.
Ами сянката?
Не се тревожи. В капан е,точно както беше в свещта.
Единственият,който може да я освободи е тук вътре.
Какво си намислил,Питър?
Какво ще стане, ако някой реши да отвори кутията,
да освободи истинското момче.
Това не е проблемът.
Повярвай ми.
Каква е следващата стъпка?
Трябва да бъдеш наказан.
Хей, мамо, татко?
Ами Феликс? Той още е свободен.
-Какво правиш? -Те трябва да ми вярват.
Хенри е прав.
Не можем просто да оставим Феликс да се разхожда свободно.
О,не се тревожи.
Имам доста свободни клетки за това момче.
Сега си в безопасност,Хенри.
Веднъж да запечатам кутията тук...
никой освен мен не може да развали заклинанието.
А ти няма да го направиш?
Повярвай ми,искам Пан заключен,
колкото и ти.
Не се бой,Хенри.
Няма да се измъкне от тук.
Няма да позволим нещо да ти се случи отново.
Обещавам.
Тя е права.Не трябва да се боиш.
Докато съм жив,
това момче никога няма да види дневна светлина.
Ето.
-Перфектно. -Благодаря.
И няма за какво.
Е...сега какво?
Ами,това е въпрос,който не трябваше да си задавам.
Не мислех,че имам бъдеще.
Но имаш.
Момчето не беше твоята гибел,
нито пък Пан.
Значи сега не бива да се тревожиш за пророчества
и да започнеш да мислиш за бъдещето си.
Има безброй много възможности
и пътища,по които да поемеш.
Но има само един,който ме интересува.
Кой?
Този,в който аз и ти сме заедно.
Е,не бъди твърде развълнуван.
Нийл още я пазеше в стаята си.
Мислехме,че ти би я искал.
Особено,откакто изживя своя собствена приказка.
Да.
Благодаря.
Добре ли си?
Да. Защо?
Не мисля,че сервират ром "При баба".
Не се тревожи,не съм тук да притискам лейди Суон.
Да,тук си само да
обърнеш няколко с джуджетата.
Взех решение, що се отнася до Ема.
Ще отстъпя.
Отстъпваш?
За доброто на момчето.
Оставям родителите му да имат честен шанс.
Без дяволски красив пират,стоящ на пътя им.
Сериозен ли си?
Да.
Да,аз съм дяволски красив.
Благодаря,човече.
О,не ми благодари още.
Виждаш ли , аз съм в това от дълго време.
Ти вече веднъж си излязал от живота на Ема.
Не съм сигурен, че тя ще те допусне отново.
А ти?
Зелена.
Казва се Тинкър Бел.
Знам.
-Просто,не мислих,че някога... -Ще ме видиш отново?
Както и аз.
Върни крилцата на Тинк.
В случай че си забравила, не приемам заповеди от теб.
Тя ни помогна.
Заслужи си ги.
Тя дори има въщшебен прашец който проработи отново.
Наистина ли?
Да видим.
Е, за кратко.
Искам да кажа, нещо блестеше за миг.
Това не е нещо което мога да направя
като да го извадя от шапка.
И така, тогава,ето го твоят проблем.
Какво?
Ти не вярваш в себе си вече.
Аз как да повярвам в теб след като дори ти не можеш?
Имам нужда от питие.
Как се справя?
Толкова добре, колкото може да се очаква.
И така, ами, Ема, можем ли...
да поговорим?
Не правим ли точно това в момента?
Да, Аз...аз имах предвид само двамата.
На среща ли се мъчиш да ме поканиш?
-Знаеш ли, като поставяш така въпроса... -Нийл...
Не знам. Аз...
Хей, чуй. Хенри се върна.
И е в безопастност.
Всички сме.
Добре, виж ще го... Ще го направя по лесно за теб.
Утре,ще бъда гладен около вечеря.
И ще дойда тук, Ще седна на това място,
и си добре дошла да се присъединиш.
А ако не?
Ще спра да те тормозя.
-Не го казвай. -Да казвам какво?
Че го дължа на Нийл, да изляза на среща с него.
Не му го дължиш.
Дължиш го на себе си.
Не мога да мисля за себе си точно сега,
не и след това през което мина Хенри.
Оу.
Сега на кого ли ми напомня?
Снежанке,това...
е изумително.
Мм.
Измина токкова много откакто бях тук.
Откакто някой е бил.
Оу,липсваше ми това място.
Толко ва се радвам че ме уговори да го направим.
Оу,оу, не толкова бързо.
Между развалянето на спящото заклинание,
връщането обратно на кралството,
и седемте джуджета който ни дишаха във вратовете,
не е като да сме имали много време на саме.
Знам, просто...
Планирала съм нещо специално за довечера.
Мм. Какво му е точно сега?
Повярвай ми, това което имам предвид
си заслужава чакането.
Добре.
Ще разседлая конете.
Така... какво точно чакам?
От къде знаеш?
Имаше това изражение на лицето си.
Какво изражение?
Изражеието което имаш когато си намислила нещо.
Предполагам тази малка разходка има нещо общо
с заплахата на Реджина?
Когато бях малко момиче,
слугите в двореца разказваха истории
за зловещо създание което живеело в близка пещера.
Какъв вид създание?
Такъв вид...
който ако погледнеш в очите й,
ще те превърне в камък.
Наричат я Медуза.
И какво?
Мислиш, че можем да превърнем Реджина в камък, как?
-Като хванем тази Медуза? - Не, не, не, не.
Като й отрежем главата.
И какво? Ще й я изпратим в кутия?
Не съм мислила до там все още. Но ако имам главата,
просто трябва Реджина да я погледне за момент
за да се превърне в камък.
И ще реша тази част след като имам главата.
В никакъв случай.
Няма да оставя жена ми да се размотава в гората
за да преследва чудовище.
Поне не сама.
Искаш да кажеш...
Да.
Идвам с теб.
Явно няма да се успокоиш докато не намерим
оръжие,което да използваме срещу Реджина,
но,Снежанке,трябва да обещаеш едно нещо....
ако намерим тази Медуза и разберем как да я използваме
срещу Реджина,
поне ще трябва да се опиташ да се насладиш
на това, което е останало от медения ни месец.
Хубаво е,че донесох това.
Ааах...
Съжалявам,хлапе.
Време е за нещо,което нямаше в Невърленд....
час за лягане.
О,да кажем лека нощ на Реджина.
Лека нощ?
Аз... не съм усетила, че е станало толкова късно.
Ще бъде трудно да не те наглеждам.
Може би не се налага.
Може би трябва да остана с теб тази вечер.
О. Разбира се.
Да,просто ми се обади утре
и ми кажи по кое време искаш да те взема.
Хайде,Хенри. Да си отиваме вкъщи.
Всичко е наред.
Вероятно,просто иска да прекара първата си вечер тук,
в старата му стая.
Да,сигурна съм,че е това.
Гася лампите,млади човече.
Мамо...
твоята гробница.
Донесе ли я тук с теб?
Да,Хенри. Знаеш това.
С цялата ти магия?
Защо ми задаваш всички тези въпроси?
Защото,може да имам нужда от тези неща,за да се предпазя от Пан.
О,скъпи,той не може да те нарани.
Той е заключен в магазина на Голд.
Но какво ще стане,ако излезе?
Какво,ако намери начин да стигне до мен?
Магията не е отговорът.
Моята гробница е запечатана с причина.
Опасно е.
Аз ще те защитя,
без значение,какво ще ми коства.
Сега...е време за теб да си лягаш.
Лека нощ.
Тя греши.
Магията е отговорът.
Време е.
Не си бесен,нали?
Влюбих се в теб на тролския мост,
след като ме ограби
и ме удари с камък по главата.
Знаех с какво се захващам.
Според легендата,
пещерата на Медуза не може да много далеч.
Ако Медуза може да превръща жертвите си в камък,
има ли начин проклятието да се вдигне?
Да ги превръща отново в плът и кръв?
Единственият начин да освободиш жертвите на Медуза
е да убиеш Медуза.
И никой не знае как да направи това?
Тя е безсмъртна.
-Значи да ѝ отрежем главата... -Ами, няма да я убие.
Просто ще е по-лесно да превърнем Реджина в камък.
Снежанке...
сигурна ли си,че искаш да обречем Реджина
на съдба като тази?
Значи сега си на нейна страна?
Не,на твоя страна съм. Знаеш го.
Не звучи така.
Просто когато заловихме Реджина,
ти спря екзекуцията ѝ.
Каза,че убиването ѝ не е отговора.
Каква ще е разликата ако я превърнем в камък?
Последният път тя заплаши нас.
Този път?
Заплаши цялото кралство.
Предпазвали сме кралството от нея и преди,
без глава на горгона.
Има още нещо,нали?
Снежанке,защо не можеш да изкараш Реджина от главата си
за момент?
Не знам!
Защото не мога.
Така...
идваш ли?
Какво,и да изпусна цялото забавление на медения месец?
Ами,хайде.
Никога не съм мислил,че лазанята на баба
може да е толкова вкусна.
Може би искаш да я прокараш с това.
-Това ли е... -Да.
Отвара.
Това ще излекува отравянето от прашеца на съня.
веднъж завинаги.
Наистина си намерил лек? Вече?
Аз държа на думата си.
И нищо не ти дължа?
Без "цена на магията"? Без...
Аз черпя.
Но сега сме семейство,
така, че съм сигурен,че ако някога ми потрябва услуга....
ще бъдеш повече от отзивчив.
Благодаря.
Какво чакаш? Изпий го.
Как се чувстваш?
-Какво мислиш? -Ами,мисля си,
може би най-после можем...
да се захващаме за това бебе?
Добре,нямах предвид точно сега.
Ема,не ни е послушала.
Заемам се.
"При баба" не е ли натам?
Нийл ли те изпрати?
Не,той няма представа,че съм тук.
Но,когато го видях да седи сам на масата,
исках да се уверя,че си добре.
Добре ли си?
Да, добре съм.
Ема...
Не е Нийл. Хенри е.
Не изглежда като себе си.
Едва разпозна книгата си снощи.
-Той премина през доста в Невърленд. -Знам!
И искаше да прекара нощта у Реджина.
Уау. Да.
Тя ни помогна да го спасим.
И тя го е отглеждала преди да се появиш в живота му.
Знам,че е така.
Виж, той може би иска да остане с теб тази вечер.
Бе бих се тревожил за това.
Знаеш,всички се възстановяваме.
Знам.
Просто не мога да се отърся от чувството,
че нещо лошо ще се случи
и,че трябва да направя всичко,за да го спра.
Ема, не можеш да мислиш така.
Защо не? Лоши неща продължават да се случват.
Както и добри.
Но,ако мислиш така ги пропускаш.
Има повече в живота
от това просто да се оглеждаш за следващата битка.
Знаеш,трябва да се оглеждаш за моментите.
-Моменти. -Да.
Живота е низ от моменти...
добри,лоши, но всичките си струва да ги преживееш.
Е, аз изглежда съм магнит за лошите.
Е,тогава имаш повече причини да търсиш добрите моменти
между лошите.
И мислиш,че да обядвам с Нийл ще бъде добър момент?
Не знам.
Той с отворена уста ли яде?
Не съм сигурна,че съм готова.
С какво ще ти навреди да разбереш?
Хайде,ще те закарам до "при баба".
Сигурен ли си,че нямаш други причини
да ме буташ към Нийл?
-Например? -Не знам.
Да ме държиш далеч от Хук?
Мислиш,че съм заинтересован от Хук?
Ема,аз съм женен мъж.
Хук!
Добре ли си?
Добре съм,любов.
Въпросът е...
ти добре ли си?
Защо да не съм?
Ами,знам,че Сторибрук може да бъде, дизориентиращо място.
Не си свикнала.
Може би,едно питие ще ти помогне да се установиш?
И двамата знаем,че искаш повече от питие.
Искаш да ти помогна да отвлечеш вниманието си от Ема.
Ема? Коя е Ема?
Виждам само теб.
Може да съм загубила крилцата си,но не съм загубила достойнството си.
Това никога няма да се случи.
Какво по дяволите беше това?
Ние се питахме същото.
Почакайте,вие двамата...
-Не! -Може би.
Там!
Синя!
Хайде,хайде,хайде.
Хайде.
Няма я.
Защо сянката би я убила?
Нямам представа,любов.
Но знам,че сянката само изпълнява заповедите
на един човек.
Пан.
Хенри.
Ела с мен. Нещо се случи.
Гледай надолу!
Е,как се предполага,че трябва да я намерим?
О!
Не мисля,че това ще е проблем.
Остани тук.
Ще я изкарам.
Когато минава...
Аз ще свърша останалото.
Но запомни,каквото и да правиш,
не поглеждай в очите й.
Хъх.
Хей!
Сега!
Снежанке!
О!
Това не беше част от легендата.
Фантастично развитие.
Сега как ще ѝ отрежем главата?
Да,ами,няма,Снежанке.
Може би беше прав.
Може би трябваше да останем в двореца.
Всичко е наред. Просто...
трябва да намерим изход от тук.
Върви! Върви!
Снежанке!
Не се обръщай!
Аах!
Чаровни!
Какво по дяволите се случи?
Сянката. Уби я.
Сянката на Пан?
Аз я затворих в капан в платното.
Да,ами,освободила се е .
Хук,да се върнем на кораба и да вземем свещта.
Ако удари отново,трябва да можем да я заловим.
Пан стои зад това. Знаех си.
Той е заклещен в кутия под пода в магазина на Голд.
Кой друг може да го направи?
Значи Пан още може да ме нарани?
Не знаем това.
Е,трябва да приемем, че той все още е заплаха.
И че е тръгнал след Хенри.
Тогава аз какво правя тук?
Хенри е прав. Той не е в безопасност на открито.
Ще ме защитиш,нали?
Ами,да,разбира се.
Вървете. Ние ще се погрижим за сянката.
Реджина,почакай.
Какво?
Наглеждай го отблизо.
-Вече казах,че ще го направя. -Знам.
Той просто не изглежда съвсем като себе си.
Наистина ли?
Искаш да кажеш,защото поиска да е с мен?
Не,нямах...нямах това предвид.
Точно това имаше предвид.
Не можеш да приемеш факта,че аз също съм му майка.
И може би,само може би,
той иска мен когато е изплашен.
Забравяш,че десет години
аз съм го успокоявала от кошмарите му.
Той е добре.
Не е заради теб,Реджина.
Просто имам лошо предчувствие.
Е,може би можеш да използваш това предчувствие
за да намериш сянката,
вместо да се вманиачаваш,в това кой ще се погрижи за сина ни.
Е,къде ме водиш?
На единственото място в Сторибрук, до което сянката не може да се добере...
мястото,където държа магията си.
Обещаваш ли да не пипаш нищо?
Обещавам.
Няма да те оставя!
И няма да ѝ позволя да ме изплаши.
Ще трябва да се справиш по-добре от това.
Не.
О.
Наслаждаваш ли се на медения си месец?
Е,не помня да съм те канила.
Какво има,Снежанке?
Разбита си,защото твоят принц сега е статуя?
Едва виждам разликата.
Наистина се наслаждаваш на това.
Извънредно много.
Това е по твоя вина.
Не,скъпа.
По твоя е.
О,и трябва да ти благодаря,
защото ми спести толкова неприятности.
Не осъзнавах,че мога просто да си седя
и да те оставя сама да унищожиш собственото си щастие.
Тя е права.
Аз го направих.
Аз се самоунищожих.
Почакай!
Хайде,хвани ме!
Снежанке!
О!
Добре ли си?
Сега знам как се е чувствал Фредерик.
Помислих,че съм те изгубила завинаги.
Как успя? Как...
Я сразих? Не съм.
Оставих я да се самоунищожи.
Съжалявам.
Бях толкова съсредоточена да намеря начин да победя Реджина,
че почти загубих това,без което не бих могла да живея...
теб.
Дяволски добре,почти го направи.
Почти.
Как ще мога някога да ти се реванширам?
Е,сега като го спомена...
имам няколко идеи.
Не,боя се че е затворено.
С каквито и кризи да се занимавате,
-приключих за днес. -Румпел.
Кутията на Пандора...дай ми я.
И защо ми е да го правя?
Трябва да я отворим.
И да оставим Пан да избяга? Какво, луда ли си?
Някак си той контролира сянката от кутията.
Живота на Хенри е в опасност.
И мислиш че освобождаването на Пан ще промени това?
Да, защото можем да го спрем, веднъж завинаги.
С цялото ми уважение, Г-це Суон,
едва успяхме да го хванем последния път.
Ако съм научил едно нещо то е да не изкушаваме съдбата.
Не го търся, за да го арестувам.
Не предпочиташ ли да си сигурен, че е изчезнал?
Е,какво си си наумила?
Няма магия отвъд границата на града.
Ако освободим Пан извън Сторибрук,
той ще е безсилен, за да се защитава.
Ъъ-хъх. Аз ще го направя.
Мога да пресека линията и да запазя спомените си.
Не е заради това. Няма магия там.
С цялото ми уважение,
истинският свят е моя специалност.
Ще се разправям с Пан по моите правила.
Той е мой баща.
Мое бреме.
Ако се проваля,си повече от добре дошъл да събереш парченцата.
Ема,внимавай.
Мамо?
Какво?
Какво чакаш? Застреляй го.
Недей! Моля те.
Аз съм Хенри.
Пан,той...размени телата ни.
И очакваш да повярвам на това?
Не го слушай. Това е един от триковете му.
Не,не е.
Той го направи точно преди
Г-н Голд да ме залови в кутията.
Заклевам се.
А! Не се доближавай повече.
Застреляй го!
Може би казва истината.
Може би заради това не мога да се отърся от това чувство
че нещо не е наред с Хенри.
Може би това е, в което той иска да повярваш.
Ако той прекрачи тази линия, всички сме мъртви.
Добре,ако ти наистина си Хенри,докажи го.
Кажи ми нещо което само Хенри би могъл да знае.
Аз...бях хванат в мините.
Опитах да взривя кладенеца.
Обичам горещо какао с канела.
Това не доказва нищо.
Той е прав, Ема.
Хенри може да е казал на Пан всичко това в Небивалата земя.
Пан може да знае факти,
но живота е изграден от повече от това.
Има моменти. Той не би могъл да знае за всички тях.
Първият път когато ти аз се свързахме.
Помниш ли това?
Не срещнахме, а свързахме.
Да.
- Къде беше това? - В моя замък,
точно след като ти дойде в Сторибрук.
И какво ми каза ти?
Че знам защо си ме изоставила.
Защо?
Защото си искала да ми дадеш най-добрата възможност.
Хенри?
Мамо.
Това е Хенри.
Обещаваш ли, че няма да ни изпепелиш
когато преминем линията?
Съжалявам, че се усъмних в теб, Хенри.
И най-вече съжалявам, че те пъхнах в тази кутия.
Всичко е наред.
Аз щях да направя същото нещо.
Хайде.
Ако той е тук,
къде е Пан?
Какво има?
Тъкмо си мислих какъв късметлия съм,
да имам теб, за да ме защитаваш.
О, Хенри.
Когато всичко приключи,
Обещавам,
Най-накрая ще бъда
майката която винаги си искал да бъда.
Обичам те.
Знам.
Ето защо това беше толкова лесно.
Съжалявам,че не намерихме начин да спрем Реджина.
Всичко е наред.
Не. Не е.
Аз...аз знам колко имаше нужда от това,
дори и да не знаеш защо.
Аз знам.
Какво?
Когато ме попита защо исках да я превърнем в камък,
аз казах че не знам защо.
Но аз знаех.
Просто се страхувах да го призная.
Да признаеш какво?
Искам да създам семейство.
Също и аз. За..защо това да е толкова плашещо?
Защото немога да си представя да имам дете
в свят в който Реджина винаги ще е заплаха.
Ето защо бях толкова обсебена да я победя.
Как ще доведа нещо добро в свят,
в който винаги ще има нещо лошо?
Е, тогава ще намерим друг начин да я спрем.
Не, не е там въпроса.
Аз сгреших.
Загубата ти ме накара да го проумея.
Не можем да чакаме повече.
Трябва да започнем да градим нашето семейство сега.
Не разбирам.
Реджина? Реджина винаги ще бъде проблем.
Ако не тя,тогава ще има някой или нещо друго.
Винаги ще има нещо друго.
Не можем да позволим това да ни контролира.
Трябва да намерим добрите моменти
между всичките лощи.
Можеш ли да направиш по-добър момент, от този с дете.
Тогава ще имаме дете.
Вие се свързахте със...
... гласовата поща на... -Реджина все още не отговаря.
Когато намерим Пан помнете, че той все още е в моето тяло.
Така, че ако трябва да хвърлиш огнено кълбо или нещо друго,
поне пази лицето.
Ще се постарая.
Това наистина ли си ти?
Татко!
Намери ли сянката?
Все още не.
Но ще сме готови за нея, когато я намерим.
Пан е този, за когото трябва да се тревожим сега
Защо сме все още тук горе?
Заключено е здраво.
Наистина ли?
Казах ти.
Е, добре.
Ще отнеме известно време.
Всичко ще бъде наред.
Знаеш, че всичко ще бъде наред.
Не, няма.
Дори и да победим Пан, не мога да използвам пистолета си.
-Той е в тялото на Хенри. -И ние ще го извадим от там. Ще го спасим.
-Ще го направим ли? -Да.
И то заради теб. Ти беше права за Пан.
Също както майкати беше права
за Реджина през всичките тези години.
Ще го спрем.
И тогава... ...ще си изживея моментите
въпреки, че навън все още има ужасни неща?
Именно.
Вие сте чудесни родители, но...грешите.
Аз съм... Спасителя.
Не разполагах с лукса да имам моменти.
Просто това не е моя живот.
Всеки път когато си помисля че ще си отдъхна
и ще се насладя, не мога...
защото никога няма да спре.
Започнах да мисля по същия начин.
Различно е.Моята магия си има цена.
Цената да бъдеш спасителя е...
Че аз нямам почивен ден.
Може ли?
Реджина!
Пан го няма.
Проверихме тук долу!
Мм.
Какво?
- Какво се случи? - Хенри.
Някак си, Пан е разменил тялото си с неговото.
И аз му се вързах.
Всички го направихме.
О, толкова ми се искаше да повярвам в това, което той казваше.
Пропуснах всички знаци.
Аз...аз просто исках да вярвам
в това че той все още има нужда да бъда негова майка.
Аз още имам нужда.
Хенри?
И за какво точно Пан слезе тук долу?
Какво?
Моля те кажи, че не си го скрила тук.
Къде другаде бих го държала?
Какво е? Какво точно е взел Пан?
- Проклятие? - Не, Феликс.
Проклятието.
Проклятието което откъсна всички от Омагьосаната гора,
и ги доведе тук.
Ти ме освободи от затвора
за да ми кажеш как всички са дошли в този град?
Освободих те от затвора
защото това заклинание
ще ни даде всичко което някога сме искали.
Защо Пан изобщо ще иска проклятието?
Аз вече го направих.
И аз го развалих.
Е, това не означава че той не може да го направи отново.
И този път,
без истинската любов на родителите ти вплетена в него,
дори ти ще бъдеш безсилна да го развалиш.
Не разбирам. Ние вече сме на тази земя.
Какво точно ще причини проклятието на Сторибрук в момента?
Всички ще забравят кой са,
времето ще спре,
и, Феликс...
ни е ще сме на чело.
На цялото това място.
Да.
И когато приключим,
ще бъде новата Небивала земя.
Sync and corrections by atrn97g for www.addic7ed.com