"Животът е много дълъг."
Т. С. Елиът.
Не е първият, който го е казал
нито първият, който си го е помислил.
Но му приписват заслугите, защото си е направил труда да го запише.
Сега, когато го използвате, трябва да казвате името му след това.
"Животът е много дълъг." Т.С.Елиът
Дяволски прав е.
Вайълет.
Жена ми.
Пие хапчета,
понякога прекалено много.
Фактите са такива,
жена ми взима хапчета, а аз пия.
Такава сделка сключихме, малка точка от нашия брачен договор...
Вместо да..
се надявам на пореден обет за въздържание,
аз избрах да обърна живота си към по-висша сила
и да се присъединя към наемащата класа.
Не се чувствам удобно от това решение.
Знам как да си изпера мръсните дрехи.
Правил съм го през целия си живот,
но открих, че то застава на пътя на пиенето ми.
Бев?
Да.
Ти...
..ли..?
О, по дяволите!
Полицията ли е тук? - Можеш ли да дойдеш?
Здравей.
- Джона, жената, за която ти разказах.
Казваш, че е жена.
Же-на. Же-на.
Жена.
Която ще наема. - Оу,
- Сега вече наемаш жени.
Мислех, че имаш предвид другата жена.
Да готви и чисти, да те води до клиниката..
Здравейте. - Здравей.
Извинявай.
Ето така.
Да, госпожо.
Много си хубава.
Благодаря.
Индианка ли си?
Да, госпожо.
От кой род? - Шайен.
Мислиш ли, че съм красива?
Ето така?
Ето така... - Внимавай, внимавай!
Съжалявам, взех малко лекарство за моите...
...за моите...
моите спазми.
За моите спазми.
...за спазмите.
Защо не се върнеш в леглото, скъпа?
Защо не отидеш да изчукаш някоя свиня?
Добре.
О..
Съжалявам.
Ще бъда любяща,
много любяща.
Аз съм толкова мила.
Аз съм толкова мила...
Прека..
Прекалено мила.
При нас работното време е необичайно.
Жена ми беше диагностицирана с рак.
Ще има нужда от превоз до Тълса за
последните си лечения с химиотерапията.
Какъв вид е ракът?
Боже мой, за малко да пропусна най-смешната част
- рак на устата.
Имаш ли някакви въпроси?
Какви хапчета взима тя? - Оууу..
Валиум. Викодин.
Дарвон, Дарвосет. Перкодан, Перкосет...
Занакс за забавление.
Оксиконтин в краен случай.
И разбира се, Дилуадид. Не мога да пропусна Дилуадида.
Последното ми убежище, моите книги..
малки наслади,
като намирането на..
див лук край пътя, или споделената любов.
О, ето..
Заповядай, Т.С.Елиът.
Прочети я, ако искаш. Не е изискване,
само за удоволствие.
Ето ни и нас, пак около кактуса.
Кактусът, кактуса..
Ето ни и нас, пак около кактуса...
У ДОМА ПРЕЗ АВГУСТ
Превод от www.addic7ed.com
Мамо...?
Мамо..
Мамо...!
Не чуваш ли телефона?
Ако е баща ти, кажи му да ме остави намира.
Леля Айви е,
от Оклахома.
...Айви?
...какво има?
..Кога...?
Какво каза на Барб?
Казах и, че татко е изчезнал.
Проклет да е баща ви, че ми причинява това.
Виждала ли си офиса му?
Господ знае защо, той нае тази индианка и сега имам непозната вкъщи.
Как се казва?
Джона.
Не мога да се справя сама с всичко!
Обадих се на Керън.
О..
И какво каза тя? - Каза, че ще се опита да дойде.
Ще е от голяма помощ,
точно като теб.
Имам нужда от Барб.
- И какво ще направи Барб?
Какво си направила с косата си?
Изправих я. - Защо някой би направил това?
Просто имах нужда от промяна.
Ти си красиво момиче.
Защо не носиш грим?
Имам ли нужда от грим?
Всяка жена се нуждае от грим.
Не позволявай на никого да ти говори противното. Единствената жена..
толкова красива, че да излиза без грим, беше Елизабет Тейлър.
И тя използваше много.
Раменете са ти прегърбени и косата ти е изправена...
...и не носиш грим. Изглеждаш като лесбийка.
Мамо.
Можеш да си хванеш свестен мъж ако се издокараш. Поне малко,
това искам да кажа.
Не си търся мъж.
Това кое по ред беше?
Не ги броях.
Пари ли ти устата?
- И още как. Езикът ми гори.
Трябва ли да пушиш?
- Трябва ли въобще някой да пуши?
Страх ли те е?
Разбира се, че ме е страх.
А ти си ми утеха, скъпа.
Слава Богу, че едно от момичетата ми, остана близо до дома.
По мое време..
семейството оставаше заедно.
Леля Мати Фей е тук. - Мисли си, че може да дойде
и да ми каже какво да правя.
- Не знам как я търпи чичо Чарли.
Пуши много трева.
Така ли?
Пуши много трева.
Казах на Вай: "Вземи проклетите книги, към които е толкова привързан,
направи една огромна купчина в двора и ги изгори на клада."
Не може да изгориш книгите на човека.
- Правиш го, ако се налага.
Книгите му не са сторили нищо.
Ако имаш намерение просто да си тръгнеш, Чарли Ейкън, повярвай ми...
Никъде няма да ходя.
- Казвам ти, че ако го направиш,
ще ти дам два дни, в които да се осъзнаеш. След това всичко отива в огъня.
Не, че въобще имаш книги.
Не съм те виждала да четеш изобщо някога.
Това притеснява ли те?
- Коя книга прочете за последно?
Бевърли беше учител,
а учителите четат книги. Аз съм в тапицерския бизнес.
О, скъпа.
Баща ти е правил това и преди.
Просто изчезва, без да се обади, без нищо.
Казах на майка ти,
"Опаковай нещата на кучия син и ги остави да го чакат на верандата."
Къде е майка ти?
Горе.
Ще се върне, знам, че ще го направи,
винаги го прави.
Бевърли е много сложен човек.
- Да, като Малкия Чарлз.
Малкия Чарлз не е сложен човек, просто е безработен.
Не мислиш, че Малкия Чарлз и
Бевърли са
еднакво сложни.
Трябва да си умен, за да бъдеш сложен.
Да не казваш, че момчето ти не е умно?
Да, точно това казвам.
Потя се.
Защо е толкова тъмно тук?
Ти потиш ли се?
Естествено, че се потя,
тук е деветдесет градуса.
Пипни гърба ми.
Не искам да пипам гърба ти.
Потта се стича по гърба ми. - Вярвам ти.
Пипни го. -Не.
Хайде, сложи ръката си тук. - По дяволите...
Потя се обилно.
Айви, кога започна цялото това нещо
със залепването на щорите?
Така е от няколко години.
- Знаеш ли с каква цел?
Човек не може да прецени дали е ден или нощ.
Мисля, че това е целта.
Какво са си мислели
шегаджиите, които са заселили това място?
Кой задник е погледнал това плоско горещо нищо и е сложил флага си?
Имам предвид...
избили сме индианците заради това? - Ами, геноцидът,
винаги изглежда, като добра идея в началото.
- Правилно, имаш нужда от ретроспекция.
Ако искаш да ти обясня зловещия характер на Средния Запад...
Моля те, Средния запад.
Това е прерията.
Състояние на ума. Духовно страдание, като "Сините".
Недей.
Какво правиш?
Извинявай, скъпа. Може ли да те помоля за още една бира?
За Бога, тя не е сервитьорка.
Ще ви донеса.
Знам.
Тогава сам си донеси бирата.
Не мога да повярвам.
Гледаш бейзболен мач, пиеш бира.
Имаш ли някаква представа какво се случва около теб?
Трябва да стоя тук като статуя ли?
Пиеш уиски.
Пия коктейл.
Пиеш чисто уиски.
Просто...
Имам малко класа.
Ще изпуша една цигара.
Окуражаваш това.
Не окуражавам нищо. - Възхищаваш й се, че е пристрастена,
така изглежда по-зряла.
По дяволите, горещо е.
Надявам се майка ти да е включила климатика?
Шегуваш ли се? Помниш ли папгалчетата?
Папагалчета?
Не съм ли ти разказвала за папагалчетата?
Взе си папагалче,поради някаква безумна причина и след два дни малкия шибаняк хвърли топа.
Отиде до ветеринарния магазин, вдигна врява,
дадоха й друго, умря след ден.
След това тя се върна отново и те и дадоха трето. То също умря.
Така че, мацката дойде до тук, за да види, какво по дяволите
прави тази убийца на папагали, за да умират тези птици.
И?
Жегата.
Беше прекалено горещо, затова умираха.
Господи.
Това са тропически птици, нали?
Те живеят в шибаните тропици!
Мамо?!
Барбара е... Барб е.
Барбара!
О, Боже мой!
Ти.
Дай ми една прегръдка.
Бил, виж се колко си кльощав!
Погледнете я само!
Ела тук и дай на леля ти Мати Фей една силна прегръдка!
Здрасти, Чарли. - Здравей, Бил,
свалил си няколко килца, нали?
Виж и циците! -Последно като те видях.. - Как беше полетът от Денвър?
приличаше на малко момченце!
Барбара?
Здравей, мамо. Тук съм!
Барб...Барб..Барб.. - Всичко е наред, мамо. Тук съм.
Събота сутринта.
Индианката ни направи закуска. Хапнахме малко,
той излезе през вратата, тази врата точно там.
И това беше всичко.
Просто замина...?
а, аха.
Легнах си Събота вечерта,
станах Неделя сутрин
и Бевърли все още го нямаше.
Не се притесних много,
помислих, че е отишъл да се почерпи.
Защо ще го прави, когато може да пие вкъщи?
Освен, ако не си му натяквала. - Никога не съм му казвала и дума,
за неговото пиене. Не съм и опитвала.
- Значи в неделя,
все още няма и следа от него... - Тогава си спомних за..
сейфа.
Държахме ужасно много пари в този сейф, няколко скъпи бижута.
Имах..
диамантен пръстен в тази кутия, оценен за повече от седем хиляди долара.
Чакай, чакай, чакай, пропускам нещо.
Защо се интересуваш от някакъв сейф?
С баща ти имахме уговорка.
Ако някога нещо се случи на един от нас, другия ще отиде да изпразни сейфа.
Вай, сигурна ли си, че нещо не го е провокирало да си тръгне?
Дали сме се скарали ли? Не.
Постоянно се карахме през годините, но сега не.
Може би се е нуждаел от малко време далеч от теб.
О, много мило от твоя страна.
Ей, не е престъпление.
Бракът е трудено нещо.
- В най-добрия случай.
Значи,нищо.
Без, 'ще се видим по-късно, отивам да се разходя?
Ммммхм.
- Добрият стар татко.
О. Този човек. О..
Първото нещо, в което се влюбих в него, беше неговата мистерия.
Мислих, че е адски секси.
Усещаше се, че е най-умният в стаята, знаех, че ако просто каже нещо,
ще те затапи. Но не, той просто стоеше там,
с лека усмивка на лицето...
без да каже и дума.
Секси.
Не си ли спомняш нещо необичайно?
- Нае тази жена.
Не ме попита, просто нае тази жена да живее в нашата къща. Няколко дни преди да замине.
Не я ли искаш тук?
Имам индианка в къщата си.
Имаш проблем с индианците ли, Вайълет?
Не знам какво да кажа на индианец. - Наричат се местни американци, мамо.
- Кой е измислил това? Така предпочитат да се наричат.
Не са по-местни от мен. - Всъщност,
Защо да не ги наричам "индианци"?
Обръщай се към хората, както те искат.
Нека да наричаме динозаврите "местни американци" като сме тръгнали.
Може да е индианка, но прави най-добрия проклет пай, който съм яла.
Нае готвачка. Няма никакъв смисъл. Ние не ядем.
Но сега има закуска? Приятно е, нали?
Мило е.
- Приятно е за теб.
Но скоро ще си тръгнеш,
и никога няма да се върнеш.
Кога за последно бяхте тук?
Не започвай... - Добре!
Не ми пука за вас двамата.
Но биж желала да виждам внучка си от време на време.
Е, виждаш я сега.
Но баща ти. Разби сърцето му, когато се изнесе.
Това е напълно нечестно! - Знаеш, че беше любимката на Бевърли; - Ще се наложи ли да ви разделя вас двете?
..не се прави, че не знаеш!
Предпочитам да мисля, че родителите ми обичат децата си поравно.
Сигурна съм, че би предпочела да мислиш, че Дядо Коледа ти носеше подаръците също.
Ако имаше повече от едно дете, щеше да знаеш,
че родителят винаги има предпочитания.
Мати Фей беше любимката на майка. Голяма работа. Свикнах с това.
Ти беше любимката на баща си.
Разби му сърцето.
Какво трябваше да направя?!
Възможностите в Колорадо бяха по-добри.
Не мислиш ли, че и татко би се възползвал от такава възможност?
Грешиш. Никога нямаше да накараш Бевърли Уотсън да напусне Оклахома.
Той ми даде благословията си.
Това ти каза. Да..
И сега, ти ще ми кажеш истинската история, някаква ужасна тъпотия, която е казал зад гърба ми.
Добре, всички са изнервени..
- Бевърли нищо не е казал зад гърба ти. Вай, хайде де!
Той само ми каза,че е разочарован от теб, защото се омъжи.
Мислеше, че имаш талант,
за писател.
- Никога не ти е казвал подобно нещо.
Това са абсолютни конски фъшкии.
- Конски фъшкии.
Конски фъшкии? О, конски фъшкии. Нека всички да кажем конски фъшкии.
Кажи "конски фъшкии", Бил.
Конски фъшкии.
Надрусана ли си? - Моля.
Буквално. Взимаш ли нещо?
За отпускане на мускулите. - Няма да преминавам през това отново.
Не знам за какво говориш.
Шибаните хапчета? Да ми звъниш посред нощ, за да си говорим за звездите?
Този път е различно.
Тогава го правех без причина.
Значи, сега няма проблем да се друсаш, защото имаш причина.
Не се друсам с нищо.
Не искам да знам дали го правиш, или не,
само казвам.. Няма да премина отново през това.
Няма. Всичко ме боли!
- Заради устата ти ли?
Да, защото устата ми гори.
Имам...
Рак на устата.
И ме изгаря, виж.
Виж.
И ме боли толкова много.
И Бевърли изчезна, и ти ми крещиш.
Не ти крещя..
Не можа да се прибереш вкъщи, когато се разболях от рак.
Бевърли изчезна
и ти се втурна веднага.
Съжалявам.
Съжалявам...
Знаеш ли къде мисля, че е?
Мисля, че
Мисля, че си е взел уиски, кутия цигари, и
няколко шпионски романа и
е излязъл някъде с лодката.
Насочил се е към някое приятно място, близо до брега, както той обича.
И лови риба, чете, пие,
може би дори пише.
И си мисля,
че ще влезе през тази врата..
...всеки момент.
Мамо?
Мамо, шерифът е тук.
Какво? Какво?
Скъпа, връщай се в леглото.
Ами леля Айви?
Предполагам ще спрем по пътя.
Боже, трябва да се обадя също и на Карън.
Защо, по дяволите, си сресвам косата?
Старата история.
Бевърли се върна.
- Госпожо?
Аз съм на дъното.
Ритъмът е добър, нали?
Барб..!
От първия ден аз..
денят..
Бевърли..
и след това..
и след това ти си тук..
И Барбара е тук, и Бевърли е тук...
.. ти си тук..
Преди излизах с това момче.
Този мъж. - Кой мъж? Шерифът ли??
В гимназията. Беше ми кавалер на бала.
Шегуваш се.
В дена на бала, баща му се напи и отмъкна колата му,
открадна колата на собствения си син
и отиде някъде в Мексико.
Деон дойде вкъщи. Беше плакал.
Призна, че не може да ме заведе на бала.
Взехме си стек бира
и нахлухме в параклиса, говорихме си и се целувахме цяла нощ.
И сега ето го тук,
показва ми това.
Толкова е нереално.
Добре, че не знаем какво ни очаква. Иначе нямаше да ставаме от леглото.
Чуй ме добре.
Умри след мен, ясно?
Не ме интересува какво друго ще правиш,
къде ще ходиш, как ще съсипеш живота си, просто...
искам да оцелееш,
моля те.
По дяволите, това е Карън.
Помниш ли леля си Карън? - Малко.
Това трябва де е тазгодишният и мъж.
Прекарвах толкова много време в спалнята ни,
представях си, че възглавницата е съпругът ми,
който е харесал вечерята и обсъждаме къде ще отидем на почивка
И как той ме изненадва с билети до Белиз и се целуваме.
Аз целувах възглавницата си!
И след това ще кажа, че съм ходила на лекар и че съм..
че може би, съм бременна.
Знам колко жалко звучи това сега, но беше съвсем невинно.
След това започва истинският живот.
Нещата не се случват, както ти се иска.
- Никога не се случват така.
Тази възглавница беше по-добър съпруг от всеки мъж, когото съм срещала.
И се самонаказваш, че всичко е по твоя вина и не можеш да си хванеш добър мъж.
Не знам колко одбре си спомняш Андрю. Помниш ли го?
Да, помня го.
Обичах го толкова силно,
че нещата, които правеше грешно, бяха възможност за мен да го поправям.
Когато ми изневеряваше или ме наричаше кучка,
си мислех"Любовта е завинаги,
това просто е възможност за мен
..да променя светогледа си."
И слава Богу, погледнах в огледалото и си казах: "Тръгвам си,
и си тръгнах.
Но един ден най-накрая осъзнах,
"Аз съм.
важната.
Нямам нужда от никого, мога да живея живота си сама."
И си изкарах лиценз, отдадох се на работа, продадох хиляди къщи
и се запознах със Стийв.
Такъв е животът, Барб.
Той е с 10 години по-стар от мен,
но е толкова умен
..и добър човек.
Има толкова добро сърце и се отнася чудесно с мен.
Влияе ми добре,
заради него мисля
само за настоящето.
Живея за момента.
Целият ми живот е фокусиран върху сегашния момент.
Не можеш да планираш бъдещето. Просто не можеш. Защото, когато го направиш,
нещо се случва, нещо..
ужасно се случва.. - Да, баща ти се удавя.
Точно това имам предвид.
Живееш за момента, тук и сега!
Стийв имаше важна презентация днес пред някакви хора от парламента, които
са много важни за бизнеса му, планираше това от месеци.
Но веднага след като разбрахме какво се е случило с татко,
той просто си отмени срещата.
Приоритетите му са правилни.
И знаеш ли кое е най-хибавото?
Знаеш ли кое е най-хубавото, Барб?
Кое?
Ще ходим на Белиз за медения ни месец!
Винаги ли е толкова горещо?
Обикновено е по-горещо.
Трудно ми е да си го представя.
На колко години си, 17?
Четиринайсет.
- Четиринайсет, ясно.
Знаеш ли какво правех аз, когато бях на четиринайсет.
Разфасовах животни.
Знаеш ли какшо е това? - Не звучи добре.
Дерях животни.
Това е отвратително.
Не бих го препоръчал.
Но пък слагах храна на масата.
Схвана ли?
Каква е тази миризма?
Не знам?
Сигурно е от онази кофа там.
Не, не е това, което помирисвам.
Какво правиш?
Дали помирисвам това, което си мисля? - Не знам,
какво мислиш, че е? - Това е трева.
Пушиш ли трева?
Не. - Можеш да ми кажеш.
Ти си малка тревоманка. - Не съм!
Но си и късметлийка.
Защото случайно имам нещо наистина добро.
Готови сме!
Няма Пино, но пък имат прилично калифорнийско Мерло.
Вижте ме само. Погледнете. - Много си красива, мамо.
Бях красива.
Хха..
Но вече не съм. - О, сега --
Още си красива.
Една от лъжите, които ни карат да се чувстваме добре.
Жените са красиви докогато са млади, а не след това.
Мъжете могат да запазят сексапила си с напредването на възрастта.
Не и тези, които носят шорти
и малки цантички около кръста си. - Боже..Боже.
Някои мъже с годините запазват мъжествеността си. А жените остаряват,
надбеляват и се сбръчкват.
Моля? Аз все още съм секси.
Много ви благодаря. - Да, имаш сексапила
на мокра картонена кутия, Мати Фей.
И двете сме така.
Вижте, няма ли да е по-добре ако всички спрем да лъжем за това
и си кажем истината?
"Жените не са секси, когато остареят."
Мога да живея с това. Ами ти?
А София Лорен?
А Лена Хорн? Тя си остана секси до осемдесет.
Нещата се променят,
приеми го.
Пробвай тази рокля.
Съжалявам, но няма.
Не знаеш как да привлечеш мъж, но аз знам.
Това е нещо, което винаги..
Тъкмо погребахме татко, не се опитвам да привличам никого.
Не говоря за днес, глупчо, а принципно.
че това е нещо.. - И аз си имам мъж.
Имам си.
Нали каза, че не търсиш мъж.
Не търся, защото си имам.
Сега ще ме оставите ли на мира? - Не, няма да те оставим на мира.
Ще ми се да можехте да видите
умните си физиономии сега.
Кой е той?
Кажи ни, някой от училище ли е? На колко години е, с какво се занимава?
Нищо няма да ви кажа..
Трябва да ни кажеш нещо! - Не, наистина не трябва.
Влюбена ли си,Айви? - Аз...не съм...аз съм...
Поддържаме офшорните сметки, докато не получим одобрение.
Да заобиколите одобренията?
- Заобикаляме ги, докато ги получим.
Много бюрокрация има, не знам до колко познаваш Флорида
и политиката й.
Ами само това, което съм чел... - Този вид бизнес е частен.
Чарли? - Отивам да взема Малкия Чарлз.
Дай ми виното.
Заради това ли бързаше да се прибереш вкъщи?
Какво по дяволите е толкова важно по тази телевизия?
Фантомът от операта, 1925.
Повтарят го, но този път е с възстановени цветове.
Супер.
Само да се уверя, че съм разбрала всичко. Истерясваш, когато те пращам
до магазина с татко ти... Погледни ме.
Не беше сигурна за началния час на погребението на дядо ти.
За това ли беше загрижена?
Да се върнеш на време за филма?
Предполагам.
- Боже.
"Фантомът от операта", а?
Здравейте сладури.
Сладурче?
- Мила.
Искам да ти покажа старата ни крепост.
Няма въздух тук, не се диша.
Ще се видим по-късно.
Съжалявам, татко.
Не е необходимо да се извиняваш. - Знам, мама ми е ядосана.
Не се тревожи за нея. - Какво каза?
Това, което винаги казва.
Настроих си алармата, наистина.
Знам, че си. - Знаеш, че обичах чичо Бев.
Просто спри, да се извиняваш.
Изпуснах погребението му!
А, това е...
само церемония.
Церемониално е.
Не означава нищо в сравнение с..
това, което е в сърцето ти.
Почакай,
среши си косата.
Сигурно чичо Бев е разочарован от мен.
Чичо ти Бев сигурно има по-големи и хубави неща на главата сега.
Няма време да се сърди.
Пък и не беше такъв човек преди всичко.
Ей,
ей..всичко е наред.
Просто...
знам как стоят нещата сега. Знам какво ще си...
...помислят за мен.
Това ме тревожи, трябва винаги да бъдеш до хората.
Съжалявам, че те разочаровах, татко. - Ей, не си ме разочаровал.
Никога не си ме разочаровал.
А сега ме чуй,
грешиш за тези хора, всички те те обичат.
Обичат те.
Някои от тях
не са имали възможността да видят това, което аз виждам.
Чудесен мъж,
любящ,
с големи възможности.
Ето вземи това.
Върни ми гребена.
Обичам те, татко.
И аз те обичам, синко.
Фантомът от операта?
Забравила си какво е да си на четиринайсет.
Голяма е достатъчно, за да прояви малко характер.
Но това е нещо, което научаваш от родителите си.
- Тези камъни са в моята градина, нали? Сигурно съм пропуснал нещо.
- Да. Томът "Тежестта да си родител".
Нашето бреме като родители. - Схванах тази част.
А ти не беше истински родител напоследък,
..трудно е да.. - Само защото аз и ти се..
..борим с този проблем Не означава..
..но нейното четиринайсет годишно аз може да го вижда по друг начин.
Може да го приеме за "изоставяне".
О, хайде, тя е далеч по опитна от това, не мислиш ли?
Много сложно, да бе.
Възстановка на нещо си във "Фантомът от операта".
- Ти си егоистичен кучи син.
Не я защитавам. - Не я обвинявам.
На твоя страна съм. - Ти си егоистичен кучи син.
Бъди баща! Помогни ми! - Аз съм и баща, по дяволите!
Да, но само юридически. - Не съм заборавил задълженията си.
Казва се "забравил".
- "Заборавил" също се използва.
Да те забравят и теб, и коня, на който дойде.
Не си честна.
Виждам до къде ме доведе това!
Порасни вече! Боядисваш си косата и караш пети пубертет,
светът се разпада а детето ти не може да го понесе!
Нашето дете се опитва да понесе лудницата, в която я довлече.
Тази лудница е моят дом.
Помисли върху това изказване за секунда, ще го направиш ли?
Джийн е тук с мен, защото
това е семейна церемония. - Джийн е тук с теб, защото е буфер
между теб и изострената лудост на майка ти.
Щеше да си по-доверчив, ако изобщо можеше да се доверяваш.
Лесна мишена си. - Толкова си самодоволен,
не се ли сети,
че ще ме възмутиш, като започна да спиш с Пипи Дългото Чорапче?
Може би заради това се разделихме.
- Това е било изповед, а?
Свали ли товара от плещите си?
Сериозна си, Барбара, но не си отворена.
Страстна, но твърда.
и си добра, скромна, чудесна жена и те обичам,
но си трън в задника.
Едно за мен.
Едно за момичетата.
Касеролата на мама.
Казаха, че си се успал.
Може би нарочно случайно се успах. Не знам.
Ужасно съжалявам. - Моля те.
Знам, че този ден беше един от най-лошите в живота ти и
съжалявам, че не бях там. - Да не си го причиняваме един на друг.
Нарушаваш правилото ни.
Погнаха ме. Не нас, само мен.
Казах им, че се срещам с някого.
Не им казах с кого. Исках да знаеш
в случай, че стане въпрос.
Какво?
Чарлз...
Обожавам те.
Подай ми касеролата, моля?
Моята касерола пристига.
И от твоята ще опитам.
Мамо?! Хайде да ядем!
О, ето го и него.
Исках да те сложа на детската маса, но не ми позволиха.
Къде искаш да оставя това?
Здрасти, Малък Чарлз. Искам да се запознаеш с годеника ми Стийв.
По дяволите --!О-па!
Тромав непохватник такъв!
Съжалявам, мамо. - Стига, никой не пострада.
Аз пострадах. -Няма да е парти, без разлято.
Това е моята касерола!
Остави, Мати Фей. - Толкова съжалявам.
Кой иска пиле?
Джийн, ти не си опитала от пилето.
Не ям месо.
Не ядеш месо?
Добре. Мамо!
Сложи му в чинията, че ще подпали къщата, ако сам го направи.
Стига вече, Мати Фей.
Барбара...
..ще сложиш ли това
ето там. - Да, разбира се.
Това е толкова мило. Толкова сладко.
Господа, виждам, че вече сте останали само по ризи.
Мислех, че е траурна вечеря,
а не каубойска среща.
Някой може би трябва да каже молитва.
Барбара?
Чичо Чарли трябва да го каже. Той е...
най-възрастния тук сега.
Аз ли съм? -По подразбиране.
Добре.
Мили Господи....
Молим те да....
бдиш над това семейство...
в това тъжно време,о Господи...
ти да...
благословиш тази добра жена и...
да я държите във вашата... във вашата...
благодат.
Трябва да взема това.
Работи...много е важно.
...в Оклахома.Да...
Молим те да бдиш над...
Бевърли,също,докато той...
понеже той...
прави това свое пътуване.
Благодарим ти,Господи, че можем да сме заедно,
за да отдадем почит на този прекрасен човек.
в неговата къща,с неговата...
красива дъщеря.
Благословени сме в нашето приятелство,
нашата цялост, нашето...
приятелство.
Благодарим за храната, Господи,за това,че може...
да споделим тази храна...
и да напълним телата си с...
хранителни вещества.
Молим те да ни помогнеш...
да станем по-добри.
Да бъдем по-добри хора.
Повече от всякога осъзнаваме силата,
радостта на семейството.
Молим те да благословиш и бдиш над това семейство.Амин.
Амин.Така,съжалявам приятели. -Хайде да ядем.
Барб,употребяваш ли този бюфет?
Този бюфет там.
интересува ли те?
Толкова е красив.
Не,искам да кажа защо?
Ще се отърва от доста от тези неща и помислих,че може да го искаш.
Не,Мамо...Няма начин да взема това в къщи в Колорадо.
Може би,Иви ше го вземе.
Имам нещо подобно,не забравяй. -Махни всичко това от тук.
Наистина е красив. -Искам да взема всичко наново.
Предполагам,че прссто... не съм подготвена да говоря за нещата ти.
Както искаш.
Храната е великолепна.
Джона сготви всичко това сама.
За това и се плаща. Всички знаете,че и се плаща нали?
Джийн,
любопитна съм,
когато казваш,че не ядеш месо, имаш впредвид,че не ядеш всякаква вид месо ли?
Точно така.
Това по здравословни причини ли е,или...?
Когато ядеш месо, поглъщаш страха на животното.
Поглъщам какво?
Искаш да кажеш кожа? -Страх.
Помислих,че каза-
Как точно правиш това? Не можеш да ядеш страха.
Определено можеш.Искам да кажа..
Какво се случва с теб, когато се чувстваш изплашен?
Не произвежда ли тялото ти всички химични реакции?
Не знам. Така ли е?
Така е. -Да.
Адреналин,и...
Тялото ти преминава през всички химични процеси,когато почувства страх.
...и кортизол. -Не мислиш ли,че животното изпитва страх?
Можеш да се обзаложиш,че изпитва.
Работех по обработка на разстенията за добитъка,
много страх се усещаше на това място.
Значи,когато ядеш месо,
поглъщаш всичкия този страх, който животното е изпитало,когато е било заклано за храна.
Искаш да кажеш,че ям страх, какво,
три пъти на ден в продължение на...
...60 години?
- Този не яде храна без месо в нея.
Сигурно така съм възпитан,
но някак си не мога да ям храна, в която няма месо под някаква форма.
Ако приготвя спагети или нещо от сорта, той ще каже:
"Добро предястие, но къде е месото?"
- Това не беше ли от някаква реклама?
Една бабичка пита: "Къде е месото"?
- "Къде е говеждото месо?"
"Къде е месото?"! "Къде е месото?
Къде е месото? Ей, къде е месото?"
Това беше приятно.
Мисля, че службата мина страхотно.
- Свещеникът си свърши добре работата.
Дадох им... - Наистина? Така ли мислиш?
Чудесно, сега и драматична критика.
- Толкова приказки за поезия и уроци.
Той не е писал никаква поезия,
не и след 65-та.
Той не обичаше да преподава. Никой не говори за хубавите неща.
Човекът беше алкохолик от световна класа, повече от 50 години.
Никой не разказва историята за скандала на абсолвентския му бал.
Изпи цяла бутилка ром "Ron Bacoy".
Не знам защо си спомням това.
Той се изправи за речта си,
но се издъни.
Върна се на нашата маса с великото си... Мога да си представя, защо никой не е разказвал тази история.
Повече не го поканиха на тези вечери.
Това знам със сигурност.
Не разбирам много от поезия, но мисля,
че поемите му бяха необикновени.
Твоето четене беше страхотно.
- Благодаря ти.
Кой си ти?
Това е годеникът ми Стийв, срещнахте се в църквата.
Стийв Хъйбеберг. Хъйбеберг.
- Хъйбе какво? Хайдебррр Германско е.
- Германско, Ирландско, не съм сигурен.
Много интересно, Карън,
да си уредиш среща на погребението на баща ти.
Знам, че поемите му бяха хубави, но не бих се срещала с него.
Не се срещаме, годеник ми е.
Ще се женим на Нова година в Маями.
Ще се радвам, ако успееш да дойдеш.
Не виждам как ще стане, а ти?
Стийв.
Правилно ли го казах? Стийв?
Да, госпожо.
Бил ли си женен преди?
Да, госпожо, бях.
Повече от веднъж?
- Всъщност три пъти без предстоящия.
Значи доста трябва да си улегнал вече.
Да, права си.
Заковах го, нали?
Можеш да кажеш, че е бил женен, като го погледнеш.
Излязохме, за да покажа старата крепост на Стийв, но тя беше съборена.
Съборена е от години. - Много се разстроих.
За какво говорите? - Старата крепост, играехме там
на каубои и индианци. - Татко казваше, че има плъхове там.
Карън, засрами се!
Не знаеш ли, че не трябва да казваш каубои и индианци?
Играехте на каубои и местни американци,
нали, Барб?
Какво взимаш? Какви хапчета?
- Оставете ме на мира.
Ох!
Какво ти е?
Какво се случи?
- Добре ли си, чичо Чарлз?
Голяма хапка страх погълнах.
Страхът никога не е бил по-вкусен.
Вкусен е, стига да свикнеш с него.
- Изкара ми акъла.
Още я хващам да похапва чийзбургер.
- Не е вярно! Двоен, с бекон и повечко страх.
Мамо, голяма лъжкиня си!
Стига вече.
Знаеш ли, ако бях нарекла своята майка лъжкиня,
щеше да ми откъсне проклетата глава.
Знаете, че има завещание, момичета.
Мамо...
Погрижихме се затова преди време.
Не искаме да говорим за това.
- Но аз искам да говоря за това. Какво, ако на мен ми се говори за това?
За нищо ли не се брои?
Бев направи няколко добри инвестиции, вярвате или не.
Бяхме предвидили пари за вас в завещанието му, но..
след като го обсъдихме след време,
решихме да го променим и да оставим всичко на мен.
Не сме се събрали тук, за да говорим за това официално,
но трябва да знаете, че той искаше да остави всичко на мен.
Разбрахме ли се?
Добре.
Добре?
Добре. Карън, съгласна ли си?
Да, добре. - Добре.
Но можете да вземете каквото искате от мебелите или нещо друго от тези стари боклуци.
Не ги искам, не са ми нужни.
Може би трябва да направя търг.
Разбира се, търгът е добра идея.
Някои неща тук, сребърните примерно, могат да донесат добри пари.
Но мога да ги продам на вас, ако искате.
Разбира се по-евтино от тръжната цена.
Или може да не организираш търг
и да ги вземем, след като умреш.
Барбара...
А може и така.
Бил, чудех се, когато четеш поемите,
как избираш
коя да прочетеш накрая? - Ами аз...
Бил, къде живееш сега?
Искаш ли стария бюфет?
Не те разбрах. - Вие с Барбара сте разделени, нали?
Или вече сте разведохте?
Не, разделени сме.
Мислехте, че можете да го скриете от мен, нали?
Никой нищо не може да скрие от мен.
Знам кое какво е.
Баща ви също мислеше, че може да скрие нещо от мен, нали?
Какво ти става? - Съжалявам, че имате проблеми,
може би ще успеете да ги преодолеете.
С Бев също се разделяхме неведнъж.
Не го огласявахме, разбира се.
Помогни ни с илюстрация от книгата ти за брака.
Истината е, че не можеш да се мериш с по-млада жена.
Това е една от неправдите в живота.
Замесена ле е по-млада жена? - Каза достатъчно по темата.
Да, замесена е по-млада жена. - Е, видя ли?
Шансът не е на твоя страна, скъпа.
Мамя вярва, че жените не стават по-привлекателни с възрастта.
О, не съм съгласна, аз... - Не..
- Не съм казвала, че не стават по-привлекателни,
а казвам, че стават по-грозни.
Няма значение кой какво мисли, Карън.
Единствено ти започна да го приемаш.
Какво те прихваща днес, Вай?
Е, денят го изисква, нали?
В каква форма искаш да съм?
Хм?
Не разбирам защо си толкова враждебна.
Просто казвам истината.
Някои хора се обиждат от нея.
Всички тук те обичат, скъпа.
Мислиш, че можеш да ме засрамиш, Чарли?
Избий си го от главата!
Преди три дни... трябваше да идентифицирам тялото на баща ми.
Сега трябва да стоя тук и да слушам как злобно нападаш
всеки член на това семейство. - Нападам семейството?!
Някога била ли си нападана...
през сладкия си разглезен живот?!
Обясни и какво е нападение, Мати Фей.
Кажи и как изглежда нападението! - Успокой се, мамо.
Не ми казвай да се успокоя, по дяволите!
Не съм инвалид!
Очаквахте да подмина всичко това ли?
Стига, скъпа.. - Тази жена,
дойде да ме спаси, когато един от многото приятели на скъпата ми майка,
ме нападна с чук!
Тази жена има
вдлъбнатини по черепа си от удари с чук.
Какво знаеш за живота
в Големите равнини? Какво знаеш
за трудните времена?
Знаем, че си имала трудно детство, мамо.
Кой ли не знае вече? - Не знаете! Нищо не знаете!
Никой от вас няма представа, освен тази жена тук.
И този човекът, когото погребахме днес!
Сладкото ми момиче. Сладката Барбара.
Сърцето ми се къса всеки път, когато
почувстваш болка. Ще ми се да можех да те предпазя от нея.
Но ако мислиш, че можеш
да разбереш, дори за секунда,
болката,която този човек ми причиняваше, през целия си живот,
трябва да промениш мнението си.
Знаеш ли къде е живял баща ти от четири до десет годишна възраст?
Знаеш ли?
Вие?
Никой?
В Понтиак седан.
С майка си и баща си в скапана кола!
Шест скапани години в кола!
Сега нещо да кажеш за тежкото си детство?
Господи.
Това е същността на проблема.
Ние живяхме много трудно,
преди да се издигнем толкова високо. Изстрадахме всичко.
Направихме го за вас.
Ние с баща ви бяхме първите завършили гимназия в семейството ни.
Но той не спря, стана многократно награждаван поет.
Вие момичета, просто...
получихте колежанско образование,
като даденост, без съмнение. Как ще израснете сега?
Какво постигнахте?
Какво постигнахте вие?
Кои сте вие?
Господи!
Господи, Ако се трудехте, колкото нас, щяхте да сте президенти.
Никога не сте имали истински проблеми.
Затова сами си ги създавате.
Защо ни крещиш?
Крайно време беше да се каже истината.
Чудесен ден за разказване на истини.
Ами истината е,
че се наядох. - Амин.
Има и десерт.
Опече пайове. - Пайовете изглеждат страхотно.
Имам истина за казване.
То говори.
Какво има, синко?
Имам да кажа истина. - Малкия Чарлз...?
Аз.. - Чарлз, не по този начин, моля те.
Истината е...
че забравих да включа будилника.
Не е спирал токът. Забравих да включа будилника.
Съжалявам, мамо.
Извинявам се на всички.
Извинете ме...аз...само..
Блестящо.
Много отдавна се предадох.
Малкия Чарлз е твой проект сега.
Чарлз.
Името му е Чарлз.
Бедната Айви.
Бедното ми дете. - Моля те, мамо...
Винаги е толкова състрадателна.
Не бъди груба с мен точно сега, моля те? - Не съм..
Всички мислят,
че съм груба. - Моля те, мамо.
Просто казвам истината. - Ти си наркоманка.
Това е истината! Ето за това говоря!
Здравейте на всички. Всички, чуйте ме.
Aз съм наркоманка.
Обичам наркотиците.
Особено хапчетата, успокоителни.
Виждате ли тези малки сини сладурчета?
Това са моите шибани най-добри приятели,
никога няма да ме разочароват.
Само опитайте да ми ги вземете,
живи ще ви изям.
Дай ми проклетите хапчета... - Жива ще те изям, момиче!
По дяволите!
Барбара, престани.
Спрете, стига!
Дай ми хапчетата!
Проклета да си...
Проклетница!
Седни. - Добре, да унищожим хапчетата.
Помните ли това? Помните ли как мина?
Претърсете всичко! Гардероби,
чекмеджета, обувници.
Карън, обади се на д-р Бърк.
Не можеш да направиш това. Това е моята къща.
Моята!
Не можеш да разбереш, нали?
Не разбираш.
АЗ РЪКОВОДЯ НЕЩАТА СЕГА!
Защо д-р Бърк би и е изписал толкова много рецепти?
Не е ли знаел?
Не ги е предписал само той. Има си много доктори.
Знаели сте, че това се случва отново?
Съжалявам за теб и Бил.
Аз също, Барб.
Мислиш ли, че е временно или..
Кой знае?
Женени сме от доста време.
Сега какво?
Облъчването с радиация от химиотерапията,
комбинирано със злоупотреба с
болкоуспокояващи. - Ясно..
Без да сме провели по-подробни изследвания,
като скенер.
Мисля, че майка ви страда от начална деменция.
Начална деменция?
Мозъчно увреждане.
Може би е време да я оставите за дългосрочно наблюдение.
Ще се чувствам много по-спокоен, ако знам, че получава такива грижи.
Къде предлагате да я оставим?
В психиатрична клиника?
Бевърли го няма.
- Не, че го няма, а е мъртъв, но ви разбирам.
- Вие и сестрите ви, с моя препоръка...
Значи си мислите, че ако ние трите се обединим около това
задължение, по-скоро няма да ви съдим?
Извинете? - Начална деменция?
Шегувате ли се?
Добре?
Знаете ли чие име е на тези бутилки?
Знаете ли? - Майка ви е много болен човек.
Имам купища от тези с името ви на тях.
Доказателство пред медицинския съвет.
Да вървим. Мисля, че приключихме тук.
Отбий колата.
Ще сме вкъщи след минута.
Отбий колата.
Прилошава ми.
Мамо. Мамо?
Мамо?!
Мамо!
Мамо! Почакай!
Мамо!
Какво правиш?
Къде по дяволите отиваш?
Няма къде да отидеш.
Съжалявам.
Скъпа, моля те? - Не, важно е да го кажа.
Загубих самообладание на вечерята, стигнах твърде далеч.
Барбара.
Денят, погребението,
хапчетата. Търсех си го
и си го получих.
Ами тогава, примирие?
Примирие, разбира се.
Сега какво?
Какво искаш да кажеш?
Не мислиш ли, че трябва да се върнеш в рехабилитационен център?
Не мога да премина през това отново.
Мога да се справя.
Ти..
Взе всичките ми хапчета, нали?
Всички, които намерихме. - Е...
нямам толкова много скривалища. - Стига, мамо.
Искаш ли да ме претърсиш? - Не.
Ако ги няма хапчетата, ще се оправя.
Имам нужда от няколко дни, за да си стъпя на краката.
Трябва да знаеш, че не си сама. Ако ти е нужна помощ.
Нямам нужда от помощ.
Искам да ти помогна. - Нямам нужда от помощта ти.
Мамо? - Ще се справя сама.
Докарах се...
Знам как става.
Говори се за всичко,
и после хората продължават да...
...вършат старите си глупости.
Знам това.
Не се тревожи за мен. Ще се справя. Ще го преживея.
Помниш ли какъв номер извъртя, когато я пратихме в психиатрията?
Държа реч,
изчисти се, направи тази изключителна саможертва за семейството си.
Много ни разочарова, но сега доказа, че е добра майка.
Внесе контрабандно наркотици
във вагината си.
Ето ти го великото поколение.
Да ни поучава за всичко, а сама
е напъхвала бутилки от лекарства в шундата си.
Не бях чувала тази история.
- Шунда ли каза?
Видя ми се неловко "путката на мама".
- И предпочете да кажеш шунда?
Ти как би описала вагината на мама?
- Не знам, Барб. Руното на мама.
Маминият гараж. - Божичко, Барбара.
Едно ще кажа за мама и татко -
шапка свалям на всички, останали женени толкова дълго.
Карън. Той се самоуби.
Не знаем това със сигурност.
Има ли се нещо между теб и Малкия Чарлз?
Не знам дали ми е удобно да ви разказвам за това.
Защото знаеш, че сте първи братовчеди. - Остави ме намира.
Знаеш, че не можете да имате деца.
И без друго не мога, направих си хистеректомия преди година.
Защо? - Рак на маточната шийка.
Не знаех. - Нито пък аз.
Не казах на никого, освен на Чарлз.
Така започна това между нас.
- Защо не каза? И мама да ми го напомня, докато съм жива?
Не искам да й давам още поводи да се държи с мен,като с нещо повредено.
Можеше да кажеш на нас поне.
- Ти не ни каза за теб и Бил. Различно е.
- Защо?
Защото си ти, а не аз?
Защото разводът е унижаващо, публично признание за поражение.
Ракът си е проклет рак, не можеш да направиш нищо.
Ние сме твои сестри.
Не усещам връзката ни толкова силно.
Аз съм много привързана към вас.
Никога не се виждаме, никога не си наоколо,
не беше наоколо... - Но въпреки това усещам връзката.
Не вярвам в митовете за семейството и сестрински връзки.
Ние сме хора, някои сме случайно свързани генетично,
чрез случайно подбрани клетки.
Кога стана толкова цинична? - Звучи забавно, казано от теб.
Жестока, да, но "случайно подбрани клетки"?
Може би цинизмът ми дойде, когато осъзнах, че отговрността да се грижа
за нашите родители е само моя.
- Не думай. Аз също помагам.
Да, докато не издържа, и не си тръгна. И двете с Карън. Не ви критикувам,
но ти си тръгна, Карън - също.
- Не е моя вината, че ти остана.
Правилно, затова не ми пробутвайте тези сестрински глупости.
Когато и аз си тръгна, няма да се чувствам по-виновна от вас двете.
Изумена съм, че светогледа ти е толкова мрачен.
Живееш във Флорида.
Мислиш да се преместиш?
Да.
С Чарлз отиваме в Ню Йорк.
Какво ще правите в Ню Йорк?
Имаме планове.
Какви? - Не е ваша работа?
Ами мама? - Какво за нея?
Не те ли притеснява,че ще я оставиш тук? - А теб?
Връщате се в Маями, нали? - Да. Не мога да остана.
Виждаш ли, Барб?
Искаше да знаеш, какво ще правим с мама? Карън и аз заминаваме.
Ако искаш да останеш,това си е твое решение.Но никой няма да ме сочи с пръст.
Никой.
Трите ми момичета,
всички заедно.
Като ви чух, ми стоплихте сърцето.
Изкъпа ли се? - Да.
Искаш ли нещо за ядене? Кафе?
Добре съм. Благодаря, скъпа.
Обзалагам се, че тази къща е чула доста от тайните на момичетата Уестън.
Става ми неудобно само като си го помисля.
О...няма от какво да се срамуваш.
Тайни влюбвания, тайни схеми.
Не мога да се сетя за нещо по-деликатно, по-горчиво-сладко.
Винаги ще виждам част от себе си у вас, момичета
Колкото и да остареете,
ще се опитвате да отхвърлите тази част от себе си.
Мирише толкова хубаво.
На ябълка. Искаш ли малко?
Разбира се, че искам.
Ей, разказвала ли съм ви някога за Реймънд Куолс?
Момче, по което си падах, когато бях около тринадесет годишна.
Грубо момче.
Изтъркани джинси и рошава коса.
Ужасно невъзпитан.
Но носеше от онези красиви каубойски ботуши.
Лъскава шоколадова кожа.
Беше толкова горд с ботушите си, ходеше и се буташе във всички.
Перчеше се, беше толкова самоуверен.
Зарадвах се, помислих,че ако си намеря женски чифт от тези ботуши,
със сигурност би поискал да бъда негова приятелка.
Сещате се, като ме види в тези ботуши, ще си каже: "Това е момичето за мен".
Господи!
Видях такива ботуши на една витрина в града.
Направо откачих.
Молех се за тези ботуши. Бях решила,
че Реймънд щеше да ме заговори, стига да ме види с тези ботуши.
Сигурно съм молила майка ми стотици пъти за тях.
"Вай, какво искаш за Коледа?"
- Мамо, ще направя всичко за ботушите.
И така, започна да прави намеци за кутията под дървото.
Беше опаковала нещо с големината на кутията от ботушите.
Много красива опаковъчна хартия.
"Сега, Вай, не искам да мамиш
и да отвориш подаръка преди Коледа."
Казваше с лека усмивка. Коледната сутрин, станах на пожар,
на бегом до елхата, разкъсвам хартията...
Имаше ботуши вътре, мъжки работни ботуши.
С дупки на пръстите. Смачкани,
спечени в кал,
в кал и кучешки лайна.
Господи,
мама се смя с дни.
Моля те не казвай, че това е краят на историята.
О, не. Това..
Това е края.
Никога ли не си купи ботушите?
Не.
Майка ми беше зла.. ужасно зла стара жена.
Предполагам от там..
съм го наследила.
Не си ужасно зла. Ти си нашата майка и ние те обичаме.
Чисто ли е?
- Не съвсем.
Какво гледаш?
Телевизия.
Мога ли да погледам с теб?
Иска ми се да можеше.
Сърдиш ли ми се? -Не.
Опитах да съм смел.
Знам.
Само...исках всички да знаят, че получих това, което винаги съм искал.
И това означава,...че не съм загубеняк.
Ти си моят герой.
Написах това за теб.
Седни.
Никога не съм бил
словоохотлив.
И не мога да ти кажа нищо, което не си чувала.
Но ще продължавам да ти пея любовни песни докато умра.
Не мога да сдържа, каквото чувствам към теб сега.
Ще ти пея сладки серенади, когато виждам, че сълзи са те облели.
Приспивна песен ще припявам, когато до теб кротко лягам.
И ще бъде така, до деня, в който умра. Либерачи.
По-добре се стегни.
Трябва да се приберем.
Кучетата сигурно за изяли пердетата вече.
Сигурен съм, че къщата е добре. -О, скъпи виж, Малкия Чарли е включил телевизора.
Този тук гледа толкова много телевизия,
че мозъкът му е изгнил сигурно вече. Сигурна съм, че това не е вярно.
Какво те хванах да гледаш онзи ден?
Не си спомням.
- Напротив. "Размяна на съпруги."
Не помня.
Жалко, че няма кой да ти плаща, за да гледаш телевизия.
Стига, Мати Фей. - Уволниха го от магазина за обувки.
Мати Фей.
Мати Фей, качваме се в колата и си тръгваме.
Ако кажеш още някоя гадост по негов адрес,
ще ритам дебелия ти ирландски задник
чак до магистралата. - Какво по дяволите каза?
Бихте ли излезли деца, моля ви?
Не разбирам тази злонамереност.
Гледам теб и сестра ти...
и начинът, по който говорите с хората и не разбирам.
Не разбирам защо хората
не могат да се уважават.
Не мисля, че има извинение за това.
Хората в моето семейство не се отнасят така към другите.
По-добре не казвай нищо за семейството ми точно сега. Сериозно говоря.
Току-що погребахме човек, когото много обичах.
Каквито и недостатъци
да е имал,
беше добър, мил,
скромен човек!
Няма да те слушам как нападаш сина си,
без да е минал и ден. Така почерняваш паметта на Бевърли.
Женени сме от тридесет и осем години.
И не бих ги заменил за нищо.
Но ако не намериш място в сърцето си
за собствения си син,
няма да станат 39!
Не исках да подслушвам. Беше случайно.
Това е --
имаш ли цигара, мила?
Не, отказах ги преди години.
Аз също. Но ми звучи добре.
Стори ми се, че на тази вечеря,
ужасна вечеря,
нещо пламна между Айви и Малкия Чарлз.
Знаеш ли, дали е така?
Не съм сигурна.
Истина ли е?
Да. Истина е.
Добре.
Това не бива да се случва.
- Ще бъде трудно.
Айви и Малкия Чарлз винаги
са вървели към своето... Очаквах, че трудно ще го приемеш...
Барб? - Влюбени са.
Поне така мисля. Знам,че е неприемливо братовчеди да са гаджета.
Не и в наши дни. - Не са братовчеди.
Моля?
Малкия Чарлз не ви е братовчед. Той ви е брат.
Кръвен брат.
Полубрат.
Дете е на баща ви.
Което ще рече, че е брат на Айви.
Разбираш ли ме?
- Разкарайте се.
Само отиваме до... - Разкарайте се! Веднага! Вън!
Добре де, добре.
Ти и татко?
Кой знае за това?
Аз знам. И ти.
Чичи Чарли подозира ли нещо? - Никога не сме го обсъждали.
Какво? - Не сме го обсъждали. Добре?
Татко знеше ли?
Да.
Не се гордея с това. - Не думай.
Изумявате ме, хора.
Какво, пияни ли бяхте? Или просто... - Не бях пияна. Не.
Може би ти е трудно да повярваш, гледайки ме, знаейки, че
аз съм старата ти, дебела, леля Мати Фей. Знам, че така си ме приела.
Но аз не съм само това, мила.
Нещо повече съм.
Не знам защо Малкия Чарлз ме разочарова толкова.
Може би той,
е, не знам защо.
Разочарована съм от него повече, от всичко друго.
Направих грешка, отдавна.
Ясно? И си платих за нея.
Но грешката свършва сега.
Ако Айви разбере, това ще я съкруши.
- Няма да позволя тя да разбере това.
Трябва да намериш начин да ги спреш.
Трябва да прекратиш това веднага.
Задръж.
Не издишай.
Силно е, нали?
Ако няма да гледаш, няма смисъл да ти ги показвам.
Добре, добре. Ще погледна.
Ще навлечеш и на двама ни неприятности.
Аз съм бял и над 30. Не си навличам неприятности.
Божичко!
Боже!
Мамка му. - Спри!
Престани! Престани!
Какво те прихваща?
Стийв!
Какво се случи?
- Сваляше се с Джийн.
Скъпи, добре ли си?
Джийн, защо си станала?
Да повикам ли лекар?
Не знам.
Джона, какво се случи?
- Сваляше Джийн, и затова го наложих.
Как така сваляше?
Целуваше я и опипваше.
Ще те убия, задник такъв!
Знаеш ли на колко е?
На четиринадесет! - Нищо не съм направил!
- Откачи ли? - Просто престани, Барбара!
Този кучи син е социопат!
Какво ви прихваща? Ще спрете ли да истерясвате?
Защо не започнеш от самото начало?
- Какво изобщо правехте заедно? Мила, трябва да знаем какво се случи?
Нищо не се е "случило".
Нищо! Може ли да не превръщаме всичко във федерално разследване?
Слязохме да пушим малко марихуана.
После някак се заиграхме, и всичко излезе извън контрол.
- Какво говорихме за тези боклуци? - После Джона го нападна с лопатата?
Просто ми кажи какво ти направи? - Нищо не е направил!
Какво толкова е станало? - Джийн,
ти си само на 14.
Малко по-малка отколкото ти ги харесваш.
Мразя те!
Какво те прихваща?
Джийн.
Мога да се справя и без речи. - Къде е той?
Отвън в колата. Тръгваме си за Флорида още сега.
Аз и Стийв, заедно.
Сега ще ми опяваш ли? - Спри се малко, дявол да те вземе.
По-добре да попиташ Джийн какво точно се случи...
преди да започнеш да раздаваш обвинения.
Защото се съмнявам, че Джийн да е невинна.
Не казвам, че я обвинявам,
като казвам, че не мисля, че е невинна. Не значи, че мисля, че е виновна.
По-скоро може и тя да има вина.
Нещата не са черни или бели,
сиви са, както всичко останало.
Всички така ги виждаме,
освен теб. - Карън.
Аз самата не съм ангел.
Правила съм неща, от които не се гордея.
Неща, за които нямаш представа.
И може дори да повторя някои от тези неща.
Защото живота те притиска в ъгъла така.
Както и да е. Имаш си собствени каши за оправяне,
преди да започнеш да държиш речи на останалите.
Ела при нас през януари. Ще бъда в Белиз.
Не звучи ли добре?
Взимам Джийн с мен, сутринта тръгваме за Колорадо.
Никога няма да се върнеш при мен, нали, Бил?
Никога не казвай никога.
Но няма.
И сигурно няма да разбера истинската причина, нали?
Вероятно няма.
Къде тръгнаха Бил и Джийн?
И Карън ли си тръгна?
Да.
- Мама изчисти ли се?
Умерено чиста е. - Умерено?
Ако не ти харесва умерено, да речем търпимо чиста.
Чиста ли е или не.
Престани. - Притеснена съм.
За Бога, Айви, не днес. - Трябва да и кажа.
Утре заминаваме за Ню Уорк.
- Не мисля, че е добра идея да стигате толкова далеч с Чарлз.
Това пък какво беше?
Има много риба в морето.
Сигурно има мъж отреден точно за теб.
Обичам мъжа, с когото съм сега.
- Остави любовта, тя е пълна глупост.
Хората могат да се влюбят в украсена скала.
Изглежда добре. Какво е?
Риба.
- Хапки, любимите ми.
Почти на 50 си, Айви, не можеш просто да заминеш за Ню Йорк ей така.
Ето, изяж си рибата. - Вбесяваш ме.
Не аз спя с братовчед си.
- Живях тук година след година.
Надявах се някой да дойде в живота ми.
- Не ми цитирай Карсън Маккаръс.
Сега махни трагичното изражение от лицето си и си изяж рибата.
Как си мамо? - Какво общо има това?
Виж, има риба за обяд. Джона!
Гладна ли си? - Айви, трябва да се усмихваш като мен.
Донеси обяда на мама, моля те.
-Не съм гладна.
Не си хапнала нищичко два дни вече.
-Не съм гладна.
Ще ядеш, прави каквото ти казвам.
Всички ще правят, каквото казвам.
Защо не сте облечени?
Не е като да седим голи.
Нали? Или трябва да облечем нещо специално?
Да, защото си дошла за риба.
Ще ям в стаята си. - Добре, благодаря.
Яж. -Не.
Изяж я, мамо.
Изяж я. -Не.
Изяж го, смотанячке. Изяж си обяда.
Върви в ада.
Няма да променя решението си. Яж.
Мамо, трябва да ти кажа нещо. - Не, не трябва.
Барбара. - Не, не трябва. Млъкни.
Млъкни по дяволите.
Моля те. - За какво да говорим?
Забрави. Изяж си скапаната риба. - Не съм гладна.
ИЗЯЖ РИБАТА, КУЧКО!
- Барбара...!
Добре, зарежи, прави, каквото искаш.
Трябва да ти кажа нещо.
Айви е лесбийка. - Барбара--
Не, не си. - Не, не съм--
Да, такава си. Изяде ли си рибата?
Барбара, престани!
Мамо, моля те. Това е важно.
Изяж си рибата. Изяж си рибата. Изяж си рибата.
Какво по дяволите!
- Трябва да кажа нещо. Ще чупим неща сега ли?
Защото и аз мога да чупя.
Виж, всички можем да чупим.
- Чарлз и аз... Не искаш да чупиш с мен, шибанячке?
- Чарлз и аз...
Джона, малко поразсипахме тук.
Барбара, спри!
Мамо, Чарлс и аз...
Малкия Чарлз. - Барбара --
Трябваше да кажеш Малкия, иначе няма да знае за кого говориш.
Малкия Чарлз и аз...
Малкия Чарлз и аз сме..
Малкия Чарлз и ти сте брат и сестра.
Знам това.
Какво? Не,
Малкия Чарлз и аз...
- Винаги съм знаела това.
Казах ви, никой не може да скрие нещо от мен.
Мамо. - Не я слушай.
Знаех през цялото време, че между Бев и Мати Фей има нещо.
Чарли също щеше да знае, ако не беше пушил толкова.
Това е от хапчетата. - Не е от хапчетата.
Баща ти бе разкъсван от това
тридесет и кусур години.
Но Бевърли нямаше да е Бевърли, ако нямаше над какво да размишлява.
Мамо, за какво говориш?
- Сега, когато сте по-възрастни, знаете какво да мислите.
Никога не знаеш кога ще ти потрябва бъбрек.
Защо,за Бога, ми казваш това?
Защо, какво ти пука?
Вие сте чудовища.
Хайде сега! - Чудовища...
Коя е потърпевшата страна тук?
Айви, чуй ме... - Никога повече няма да ме видиш.
Мати Фей ми каза, не знаех какво да сторя.
Опитвах се да те предпазя.
Въпреки това заминаваме. Тръгваме.
- Не ме вини. Мама ти каза, не аз.
Няма никакво значение.
Айви.. Айви!
Айви!
Ме можем да позволим на Айви да избяга с Малкия Чарлз.
Просто няма да е правилно.
Ще се върне.
Сладко момиче, обичам я до смърт.
Но не е силна.
Не като теб.
Или мен.
Знаела си за татко и Мати Фей?
О, разбира се.
Разбира се.
Но никога ме му казах, че знам.
Но той знаеше. Знаеше, че знам.
Но никога не говорихме за това.
Опитах да съм над това.
Но ако в крайна сметка, имах шанс,
щях..
щях да му кажа, "Надявам се това да не е заради Малкия Чарлз,
защото знаеш, че знам всичко за това."
Ако можех да говоря с него в мотела, щях да му кажа:
"По-добре се откажи,
ако не искаш тази история да свърши зле за теб."
Какъв мотел?
Обадих се там в Понеделник
след като ходих до сейфа. Но беше твърде късно,
беше си тръгнал.
Как си разбрала къде е бил?
- Бележка. Каза,че мога да му се обадя в "Каунти Скуеър Мотел".
Оставил е бележка.
Направих го, обадих се в Понеделник.
След като си взе парите
от сейфа...
Имахме...
уговорка. Трябва да разбереш,
че за хора като нас с баща ти,
които никога не са имали пари, като деца,
хора от нашето поколение, тези пари са от голямо значение.
Ако си могла да спреш татко
да се самоубие, нямаше да се наложи да взимаш този сейф.
Нещата винаги са 50 на 50, нали?
В бележката пишеше ли, че отива да се самоубие?
Мамо?
Ако бях...
с всичкия си, сигурно нямаше да постъпя така.
Бях,
баща ти и аз,
ние бяхме... - Вие бяхте прецакани.
Бяхте прецакани.
Ти си прецакана.
По-добре да разбереш това, самодоволна, малка неблагодарница.
Има само една причина Бевърли да се самоубие, и това беше ти.
Мислиш ли, че би направил, каквото направи, ако ти все още беше тук?
Не,
само аз и той, в тази къща, сами в мрака,
изоставени, пропилени животи в грижи за теб и удобствата ти.
О, да...
ако мислиш да ме съдиш, давай, но не прави грешки.
Ръцете ти са оцапани с кръвта му, точно колкото и моите.
Той извърши това обаче.
Той го стори, не ние.
Можеш ли да си представиш нещо по-жестоко, от това да ме виниш?
Защо?
За да ме накараш да се почуствам слаба, да покажа характер?
Но не. Чаках, и чаках, да се добера да сейфа.
Щях да чакам така или иначе.
Искаше да покажеш кой е по-силен ли, Бев?
Никой не е по-силен от мен, да бъда проклета. Когато всички си отидат,
когато не остане нищо, когато всичко изчезне,
аз ще бъда тук.
Кой е по-силния сега, кучи сине?!
Права си, мамо.
Ти си силната.
Барбара?
О, Барб?
Барбара?!
Барбара?
Барбара?!!
Айви?!
Айви, тук ли си?!
Джона?!
След това и ти си тръгваш, и Бевърли.
Превод от www.addic7ed.com