Досега в "Салем"
Вещeр!
Никоя жена в Салем не е разполагала с такава власт.
Дори Мери Сибли.
Господарката на дома е моя.
Открихме вещица.
Докога ще ни радвате с целебното си присъствие в града?
Докато и последната вещица - курва на дявола - в Салем умре.
Лекарството на Петръс ще действа само ден,
след което г-н Сибли ще се събуди, с ясен ум и нетърпелив.
Да разкаже всичко на Инкрийс.
Избери едно.
Пий.
Пий и се... наслаждавай.
Само простосмъртните са уязвими за алкохола, сътворен от човеци.
Като човек си нищожество,
ала не си вещер.
Сега си върви, ти и... жалката ти слабост.
Време е да се събудите, добра госпожо.
Не им позволявайте да говорят "Господ трябва да върши всичко!"
като ги насърчавате
да живеят в нехайно пренебрежение на бог и на собствените си души
и спасение!
Дяволът е завързал ужасен вещерски възел в страната
и с помощта на вещици
го е разрастнал заплашително.
О, деца, деца, бойте се
и не лягайте в леглата без молитва,
за да не стане дяволът ваш другар по легло.
Добро утро, преподобни.
Г-жо Сибли.
Заповядайте.
Няма думи,
които да опишат огромната ми благодарност
за връщането на съпруга ми.
Като си помисля какво можеше да се случи...
Нима?
И какво точно можеше да се случи?
Моля? - Ами...
Нима робинята ви нямаше просто да го отведе в болницата?
Да.
Да, именно вие я изпратихте, за да го спаси,
нали?
След като научих за злополуката.
Въпреки това, съм объркан.
Кажете ми, защо Джордж бе отпратен тъй припряно и тъй потайно?
Той често ходи до Бостън.
Болестта му... - Той не е болен.
Омагьосан е. - Не.
Не може да бъде.
Замислете се...
нима Джордж не страда от това загадъчно заболяване,
за което не може да се намери обяснение, вече няколко години,
нима докторите не бяха напълно озадачени
какво го причинява?
Да, но... - Да.
В подобни случаи
отговорът често е най-простият.
Джордж не е болен.
Под влияние е на най-мрачното дяволско средство...
вещерска магия.
И е много вероятно чародеят да живее в близост до домашното огнище.
Не.
Дори навярно в светая светих на собствения ви дом.
Изречете го.
Какво да изрека?
Обвинението.
На върха на езика ви е.
Е, уверявам ви, че грешите.
В такъв случай искам да заведа съпруга си у дома незабавно.
Не мисля, г-жо Сибли.
Ще ми откажете това право?
Налага се да ви откажа това право,
докато открием източника на магията.
Тогава моля или по-скоро настоявам
някой да се грижи за г-н Сибли.
Някой, който познава страданията му.
Какво ще кажете за онзи млад мъж...
онзи, който трябваше да го откара в Бостън?
Айзък?
Айзък ще свърши работа.
Все още ли спи?
Докато го пазят стражи.
А, и Мери,
не унивайте!
Г-н Ламб, кръчмаря, ми каза, че може да се събуди всеки момент.
Котън.
Между мен и онези, които вече са починали разлика няма.
Освен че сърцето ми все още бие
в обвивка, която душата ми вече не обитава.
Боже.
Добро утро, преподобни.
Чудя се...
какво ще ви накара да се изправите на крака?
И защо го искате?
Боя се, че може да съм...
ви съдила твърде сурово, преподобни Матър.
Едва сега, когато оставям назад своето детство,
осъзнавам, че сме, в миналото и навеки
деца на бащите си.
Че не можем да контролираме онова, което са
и как са ни изваяли,
не повече отколкото изгрева и залеза на слънцето.
Съжалявам за вашето момиче.
Благодаря.
Ще ни позволите ли да ви изпратим до дома?
Хайде.
След като го настаним, капитане,
може ли да ви помоля за услуга?
Разбира се.
"Не мисля, г-жо Сибли."
Все едно той беше Сократ, а аз - ученик в краката му.
Оставете ме да го убия.
Не.
Нека облекча товара ви,
както сторих с останалите. - Инкрийс Матър е познат
на целия свят, стар и нов.
Изчезването му или смъртта му няма да бъдат възприети с безразличие.
Главата му няма да бъде поднесена върху ничий поднос.
Със сигурност не ви е равен.
Ето тук грешиш, дете.
Нашето най-голямо изпитание е да се борим с равните нам.
Г-жо Сибли.
Преподобни.
Мърси.
Здравей.
Чудя се дали може да поговоря насаме
с дъщеря ми.
Не може, преподобни.
Аз... - Доведи ми Айзък.
Веднага.
Аз...
съм удивен от благодеянията, с които обсипвате моето дете,
но когато искам да я видя - нима това не е мое бащино право?
И защо точно искате да я видите, преподобни?
Да не мислите да извършите още един екзорсизъм?
Да не би дните ви да са скучни,
като няма дете, което да биете и измъчвате,
а нощите ви са твърде самотни, като нямате дъщеря, която да посетите?
Никога не бих... - Мърси е моя.
Ако се върнете отново, обвиненията ще станат обществено достояние.
Какво става с господаря Сибли? Събудил ли се е?
Старейшините няма да чакат повече.
Настояват да ги посетиш днес.
Събудил ли се е?
Ще го стори всеки момент.
Беше злополука, госпожо.
Имаше дърво на пътя,
а после не знаехме къде се намираме.
Всичко е наред, Айзък.
Знам, че си сторил най-доброто, което си могъл.
Преподобният ме вика,
един бог знае защо, а боя се, че всяка секунда, която го караме да чака...
Ще те помоли да се грижиш за г-н Сибли.
Така ли? - По мое настояване,
след като отказва да изпълни желанието ми
да прибера съпруга си у дома, където мога да се грижа подобаващо за него.
Отказал ви е?
Салем се върти като пумпал извън контрол
под ударите на камшика на Инкрийс Матър.
Лекарство... за болката, което да улесни съня му.
Айзък, умолявам те,
по този личен и важен въпрос,
изпълни желанието ми, там където аз не мога да го сторя.
Незабавно му дай дозата и я поддържай.
Джордж не бива да изпитва страдания
заради неоснователните подозрения на Матър старши.
Ня... Няма.
И Айзък...
Нека си остане помежду ни.
Като много други тайни на Салем.
Помежду ни.
Осъзнаваш ли го, синко?
Историята ти се знае надлъж и нашир из страната.
Айзък Развратника.
Не, не, не. Не навеждай засрамено глава.
Вдигни я. Вдигни глава.
Вдигни я. Вдигни я.
Историята за Айзък Развратника
е свята.
Използва се като живо доказателство от нас - пуританите,
за да онагледим за децата злото, което носи похотта.
Не, не. Твоят грях и твоите страдания...
са се превърнали в огромна и свята благословия.
Защото, сине мой...
Си усетил божията ръка.
Той те е докоснал.
Той те е използвал като средство.
Той те е избрал.
Не.
Колцина могат да кажат, че са били избрани от бог?
Избран за какво?
Синко, някога представял ли си си света отвъд Салем?
Аз...
Вдигни глава, вдигни главата си,
вдигни я, вдигни я.
Животът ми тук е хубав, сър.
Да, като изпълняваш незначителни поръчки за г-жа Сибли.
Тя беше добра с мен. Винаги е била.
Нейното великодушие те е принудло да изпълняваш желанията й.
Не. Не, не, не, Айзък.
Там.
Там, момче!
Там има необятен свят,
изпълнен... изпълнен с възможности,
и ако ти... ти поемеш по този път,
осветяван от слънцето, с вдигната глава,
ще те взема със себе си, за да го видиш.
Бих го сторил.
Би ли ти се понравило?
Какво трябва да направя?
Е...
Трябва да...
да се грижиш за г-н Сибли.
Трябва да...
се грижиш да е чист и спретнат,
а това не е лесно, а?
Най-важното е да ме известиш на мига, в който се събуди.
Добре.
Можеш ли да го сториш?
Ако нямате нищо против да ви попитам, сър,
за какво служат тези?
Осигуряват защита на г-н Сибли срещу...
Външни сили.
Пепелта на мъртва...
200-годишна вещица.
И Айзък....
лично я изгорих.
И така, покривът има нужда от поправка тук и там,
нов слой боя няма да навреди,
нито четири-пет или повече легла за малки деца,
както и... залях ви с думи.
Не, не.
Нетърпелив съм да впрегна силите си за добро дело.
Правилно.
Децата са уплашени, капитане.
Обесиха още един човек днес, не се знае кой е следващия.
Не знаят от кой да се боят повече...
от вещиците или от онези, които ги преследват.
Е, кой може да ги вини?
Той не си играе с другите.
Тъмнокосото момче.
Тук е от две години.
Родителите му са били убити от индианците.
Казват, че е присъствал.
Никой не знае как е оцелял.
Някой попитал ли го е?
Той не говори.
Или вече не.
Не и откакто... Оттогава.
Прощавай.
Знаеш ли как се поправя покрив?
Г-жо Сибли?
Господарката е навън.
Всичко, което трябва да й бъде споделено, може да бъде казано и на мен.
Колко е красив!
Моят сродник.
Сродник?
Дар от дявола, който да изпълнява желанията ми,
мой духовен спътник.
Така се храни.
А аз ще получа ли сродник?
След време.
Как го избирам?
Не го правиш.
Той избира теб.
Добър ден, г-жо Сибли.
Момичета.
Отиваме да се срещнем с Мърси на гробището.
Хубаво.
Вървете тогава.
Всички скърбим за загубата на нашата сестра.
Няма да го оспорвам.
Но моля да си припомните, че нямах много възможности.
Малумът...
Без който нашият голям ритуал няма да бъде възможен.
Роуз го донесе тук, този инструмент на смъртта,
без мое знание, за да ме предизвика и победи.
Давам ви го, сдобих се с него на висока цена,
отстъпвам ви го с обич и плам за нашата кауза.
Оставям ви с единственото средство,
което съществува на земята и може да ме контролира.
Вземи си го обратно.
Нямаме полза от твоите дрънкулки.
Разполагаме с необходимото, за да те контролираме.
Номерът при дървените трупи е да ги цепиш...
не да ги насичаш или режеш, да ги цепиш.
Благодаря.
Твой ред е.
Така! Добра работа!
Капитане.
Госпожо Сибли.
Младежо.
Защо не идеш да видиш дали има прясна вода.
С големи дела си се захванала тази сутрин.
Изглежда всеки ден ни носи своята порция изненади.
Чух, че старият Инкрийс е прибрал съпруга ти.
Да, така е.
Нетърпелива съм да си го прибера обратно.
Нима?
Защо?
Толкова ли е необичайно, капитане,
за една съпруга да иска да прибере мъжа си у дома?
В повечето случаи изобщо не е необичайно.
Чух, че неуморният ми работник е жаден.
О, госпожо Сибли.
Предлагаме прясна ябълкова вода.
Не, благодаря ви, Ан.
Приятен ден, капитане. Младежо.
Капитане.
Може ли?
Сър. - Добро утро!
Щом ще се предаваш на слабостта си,
необходимо ли е постоянно да го правиш обществено достояние?
Искаш да оставя обществените изяви само на теб ли, татко?
Да премахнем ли примката,
за да трошиш вратове със собствените си ръце?
Тя беше мъртва.
Курвата се беше самоубила.
Вече е била мъртва
и въпреки това ти си я обесил.
Казах, че ще бъде обесена.
Така и стана.
Не представляваме нищо, ако не държим на думата си,
принцип, който, боя се, не е от значение за теб.
Трябва ли да ме мразиш толкова?
О, Котън.
Майка ти беше от семейство Котън, както ти е известно.
И доведената ми сестра.
Бракът ни представляваше историческа неизбежност.
Семейство Котън и семейство Матър...
кой би могъл да устои на...
подобно съчетание от... власт и престиж?
Със сигурност не и ти.
Беше добра жена,
беше достатъчно добра майка,
но...
не я обичах.
Не обичах.
А после ти се роди.
Появи се...
Пищяща маса крайници и коса и...
Не беше много.
Ала достатъчно, за да ми покажеш обич.
Нима иронията не е пълна,
след като ми отне същото.
Стига толкова, сър!
Не. Имам пари!
Ще пия много и на често.
Няма. А сега си вървете.
Не мисля. - О, не, не. Вървете!
Виното е от бога.
Пияницата - от дявола.
Стегни се.
Има много работа за вършене.
Позволете ми да го убия.
Казах ти.
Не може да убием Инкрийс.
Не стария глупак Инкрийс.
А господин Сибли.
На това ли я учиш?
Че за всеки проблем, убийството е решение?
Не може да убием Джордж.
Защо?
Вие сте толкова могъща. Вие сама.
Нямате нужда от него.
Ето за това грешиш, скъпа моя.
Отчаяно се нуждаем от него.
Без Джордж всичко отива на вятъра.
Ще бъда вдовица, която не притежава нищо...
Няма да имам търговия, която да ръководя, нито гласа на селектор.
Докато е жив, мога да говоря чрез него...
Кукла на конци, която като папагал повтаря желанията и мислите ми.
Ала мъртъв е безполезен, а аз няма да притежавам власт.
Но как ще го спрете да проговори?
Ще проникна в съзнанието му и го ще унищожа отвътре.
Тялото му ще продължава да живее, но съзнанието му ще си е отишло.
Как ще го постигнете?
Тихо, момиче! Достатъчно въпроси.
Не ми казвай да мълча.
Тихо! - Достатъчно!
И двете, оставете ме.
Но аз мога да ти помогна. - Махай се!
Пусни ме!
Шшт! - Пусни ме!
Знаеш ли кого ще убием?
Теб.
Не можеш. Тя никога няма да ти позволи.
Може би, а може би не.
Не искаш да узнаеш.
Ти си завистлива, отмъстителна и ужасна.
Години... съм чакала, много, много години.
Махни се от пътя ми, малко кучко.
Госпожа Сибли винаги е била добронамерена към вас.
При все това...
В мига на най-голямото ви отчаяние
не произнесохте нейното име да ви спаси,
а името на преподобния Матър старши.
А мен,
познал единствено насилие и злини от вашите ръце,
защо да ме е грижа за доброто ви състояние?
Мери.
Освободен от безценния ти сродник,
най-накрая отново контролирам сънищата си.
Блажен избор
за такова мрачно и извратено съзнание.
Помниш ли, когато идвахме тук?
Да. На пикник.
Единствения ден, в който почти не те ненавиждах.
Ти никога не ми даде възможност.
Отдавна си била решила.
Можеш ли да ме виниш?
Ти открадна живота ми.
А сега ти открадна моя.
Близо сме.
Толкова сме близо.
Големият ритуал е почти завършен.
А после какво?
Друго кралство, което да управляваш?
Да.
Свят, в който повече нямам нужда от теб.
Благословен свят, в който най-накрая ще умреш.
Опасност и заплахи.
Много съюзи са разчитали и на по-малко.
Недей да се тревожиш толкова, Джордж.
Още малко ни остава.
Засега ми трябваш мълчалив,
да спиш като ангел в мръсните си лигавници и пелени.
Сбогом, Джордж!
Кучка!
Това копеле.
Сибли? - Инкрийс Матър.
Беше там.
Предпазваше Джордж.
Закриляше съзнанието му дори насън.
Имаме друг проблем.
Трябва да направим нещо с момичето.
Мърси.
Тя... не е надеждна.
Въпрос на време е преди
да не можем да я контролираме.
В момент като този,
когато ми остава малко да бъда разкрита и унищожена,
повече от когато и да е преди,
ти се разсейваш
с жалка ревност и злобни обвинения.
Опитвам се да...
Никога не съм имала по-голяма нужда от теб.
И никога не си ме разочаровала толкова дълбоко.
Бих сторила всичко за теб.
Обичам те.
Моля се на бог да не беше така.
Обичай ме по-малко и ще ме обичаш по-добре.
Открий начин да се доближим до Джордж.
Утре ще се заемем с боята.
Ако все още си на разположение, разбира се.
Отлично.
Отлично, синко.
Стивън.
Виждали ли сте дъщеря ми?
Може да си вървите. Тук има деца.
Търся едно дете... моето дете.
А аз ви отвърнах: "Вървете си!".
Господин Хопкинс.
С какво можем да ви помогнем?
Дъщеря ми оставала ли е тук, след като попаднах в затвора?
Емили?
Не, г-н Хопкинс. Не е оставала.
Виждали ли сте я наколо?
Не, сър. Не съм.
Кажете й, че я търся.
Кажете й, че трябва да се прибере у дома.
Да, г-н Хопкинс. Ще го сторя.
Лизи...
Донесе ли птичата перушина
и сухо конско изпражнение?
Донесох перата, но изпражненията не бяха сухи.
Ами мишки?
Разбягаха се, когато котката приближи капана.
Мърси ще бъде тук всеки момент.
Всичко ли трябва да върша сама?
Г-це Хопкинс, може ли да поговорим?
Баща ви е бил освободен.
Разбирам.
И ви търси,
моли да се приберете вкъщи незабавно.
Госпожице Хейл.
Можем ли да ви помогнем?
Дойдох само, за да кажа на госпожица Хопкинс,
че баща й е освободен.
Колко мило.
И че изглеждаше...
доста пиян и не на себе си,
и, че може би не бива да се прибира вкъщи довечера.
Може би трябва да остане в сиропита- лището, където ще е на сигурно място.
Тя е в безопасност.
С нас.
Нима?
Искате ли да останете и...
сама да видите...
Ан?
Не и тази вечер.
Спри.
Какво е това?
Лекарство. За болката.
Откъде го взе?
Г-н Ламб ми го даде.
Не.
Не?
Млади момко...
Млади момко, дадох ти възможност, нали така?
Помниш ли?
Светът... необятният свят, слънчевата светлина.
Някакси подозирах, че ще намериш начин
да се провалиш.
Ала това... надявах се, въпреки че имаше малка надежда да не го сториш,
а ти го стори.
Защото не само си кретен, а и пълен провал.
Кретенски провал, и като при всеки провал
си казваш: "Не ми беше дадена възможност!",
"Никога не получавам възможност!", но не е така, нали?
Не.
И като при всеки провал, как постъпваш?
Пикаеш в кладенеца на възможностите.
А сега ще ми кажеш кой ти даде отварата.
Твърд като прът, студен като мрамор.
Лек като дух, издигни се.
Лек като перце, твърд като дъска.
Господарю паяк, надут или задушен,
Изплети ни паяжина и чуй зова ни.
Господарю паяк, надут или задушен,
изплети ни паяжина и чуй зова ни.
Господарю паяк, надут или задушен,
Кой ти го даде?
Вдигни глава. Вдигни глава.
Не е отвара. - Не е отвара?
Не е отва...
Погледни ме, момче.
Това е... това е лекарство.
Още веднъж.
Ще те попитам, кой ти го даде?
Господарю паяк, надут или задушен,
изплети ни паяжина и чуй зова ни.
Господарю паяк, надут или задушен,
Онова, което ще сторим е...
Лекарство е.
Шшт, шшт.
Ще разпоря корема ти.
Лекарство е.
Ще се пресегна, ще извадя
и ще натъпча гъглото ти със собствените ти черва.
Чуй зова ни.
Господарю паяк, надут или задушен,
изплети ни паяжина и чуй зова ни.
Господарю паяк, надут или задушен,
Не. Не. Не.
А сега, веднага ми кажи,
кой ти го даде!?
Кажи ми, Айзък!
Кажи ми!
Г-жа Сибли не би могла да нарани живо същество.
Щом... щом тя ми е дала лекарството,
това ми е достатъчно.
Госпожа Сибли, а?
Браво.
А сега се махай!
Върви!
Хайде! Махай се от очите ми!
Айзък Развратника!
Джордж.
Джордж!
Хей!
Здравей, татко.
Казах ти, че ще се измъкна.
Да, каза ми.
Казах ти, че не е свършило.
Все още може да бъдеш продадена, ако курвите те искат.
Няма да ходя никъде.
Ще отидеш.
Ще отидеш, където ти кажа аз!
Няма.
Няма. Аз...
Моля те!
Хенри Хопкинс.
Какво е това?
Стивън.
Името му, на момчето.
Казал ви е?
Аха.
Две години не е продумал,
а само ден и вече ви е казал името си.
Навярно сте го впечатлили, капитане.
Не, не бих казал.
Кой може да го вини?
Момчетата се нуждаят от внимание
и здрава работа, за да изразходват енергията си.
А аз съм благодарна...
За усърдната ви работа.
Това са първите часове, откакто се върнах,
в които не съм мислил за вещици.
Предполагам, че може да се постигне такъв живот...
честна работа, общество, любящо семейство,
без нито една вещица.
Навярно за нас все още има надежда.
Ти!
Вдигни на крак селекторите!
Още една вещица е разкрита. Последвай ме.
Или пък не.
Мери Сибли!
Съпругът ви се събуди.
Джордж се е събудил?
Проговори ли?
Неспособен е да говори.
Въпреки това, името на мъчителя му е разкрито.
Какво означава това...
"не е в състояние да говори"?
Разпознавате ли тази отвара?
Да.
Лекарство за болката.
Дадох го на Айзък, за да го дава на г-н Сибли.
Лекарство за болката?
Кажете ми, дали лекарство за болка
ще държи устата на г-н Сибли запушена...
със златна мрежа?
Болкоуспокояващо.
Нищо повече.
Може ли да предположа, отче,
че лекарството на г-жа Сибли е точно това,
а действието на мрежата се дължи,
по-вероятно, на истинския паяк-сродник на вещицата.
Да.
Възможно е. Претърсете къщата.
Чакайте!
Съжалявам, сър.
Паяк ли казахте?
Детето на Луис, някога измъчвано и обсебено от вещици.
Ала сега изглежда изключително добре.
Благодарение на добрината, проявена от г-жа Сибли.
Тя спаси живота ми.
Бях измъчвана и изтезавана,
доведена до състояние да моля смъртта да дойде,
а Мери Сибли ме спаси от злото.
Затова не смея да кажа...
Какво имаш да кажеш, момиче?
Онази сутрин,
когато г-жа Сибли бе навън по работа с корабите...
Да?
Минах покрай стаята на Титуба,
а тя вършеше нещо странно.
Разкажи ни, Мърси. Разкажи ни какво си видяла.
Държеше паяк на врата си.
Да?
Изглеждаше така сякаш го хранеше.
Ти.
Ела тук.
Арестувам те...
По обвинение в магьосничество...
Стража.
Да, сър. - Тъй вярно, сър.
Ела с нас.
Синхронизация и корекции от caioalbanezi www.addic7ed.com