Досега в "Щамът" ...
Тате, какво става?
Това е част от епидемията, която разследваме
Мат беше заразен. Сега искам да кажеш:
кога за последно се чу с майка си?
Тази сутрин. Те се караха заради теб, защото ти
ни каза да отидем във Вермонт. Мат не се прибра снощи.
Знаеш ли кой е Елдрич Палмър?
Един от най-могъщите хора в света. Да.
- Той ме нае. - И какво направи?
Скъсах си задника от работа да спра Интернет.
Можем да хванем Господаря. Той гнезди.
Някъде в града.
Но ми трябва твоята помощ.
- Къде е Кели? - Тя е в неизвестност цял ден.
Къде е Зак, Еф?
- Той е с колегите ми. - Не е безопасно тук.
Да, да. В най-напрегнатото си положение,
все пак ти остава време да мачкаш чаршафите?
Тя е сериозна. Трябва да се махнеш от града възможно най-скоро.
Нарани приятелката ми, и ще ти изтръгна сърцето.
Обичам жена си.
Ще направя всичко за нея.
Да!
О, по дяволите!
Не, хайде де! Моля те! Работи!
Да!
Татко! Тате, ела тук!
- Какво има? Кое не е наред? - Телефонът на мама. Помръдна.
- Тя се движи. - За какво говориш?
Изгубих телефона си преди няколко месеца.
Използвах този уеб сайт да го проследя.
Та помислих си, нали, може би е възможно да го ползваме за нея.
Онлайн ли си?
Едвам. Много е бавен, но най-накрая имам сигнал.
Появява се и изчезва, но е достатъчен да видя движението на телефона.
- Сигурна ли си, че се движи? - Да. На три пресечки е.
Ако се движи, значи е добре? Нали?
- Добър знак е. - Ще ѝ се обадя.
Татко, тя звъни.
Здравейте. Кели е. Оставете ми съобщение
и ще ви позвъня обратно. Благодаря.
Мамо, пак съм аз. Обади ми се? Чу ли? Моля те?
Може би е на тих режим или нещо такова.
Тя защо не се обажда?
- Къде се намира? - Тук пише...
Между главната и страничната улица.
- Не! Хайде де, моля! Работи! - Тихо, тихо. Всичко е наред.
Знаем къде е тя.
Ще я взема.
- сериозно се замислям дали да не почна да превеждам субтитри ;д! -
Президентът обяви неработен ден
в опит да стабилизира нестабилната национална
- финансовата система. - Ей.
- Последното е следствие - Ей.
от фалитът на 23 банки вчера.
Независимо от тези мерки, президентът на Международният Валутен Фонд
ни подсказа в конференция днес,
че световната финансова система е нестабилна
- и на ръба на систематично... - Какво се случва?
Зак проследи телефона на Кели.
Добро утро, госпожо Мартинез.
Телефонът се движи.
- Къде е? - Астория.
- Не го казвай. - Нямаше.
Кели може да е жива.
Телефонът се движи през деня.
Може да се е измъкнала без да я ужилят. Ние го направихме.
Организират се в мазето. Сетракиян има план.
Трябва първо да свърша това.
Не исках да те нараня снощи.
Нищо няма смисъл вече. Не знам какво говоря,
какво правя, но знаех какво върша... тогава.
Не съжалявам за това.
Знам, че се опита да ме приготвиш за най-лошото,
но мисля, че това е истински шанс, и
- докато има... - Тогава трябва да отидеш.
Но трябва да се приготвиш за това, което може да намериш.
Разбирам.
Вземи си оръжията.
- Някаква промяна? - Още е на същото място.
Не може ли да дойда? Не искам просто да седя тук.
Не. Трябваш ми да следиш телефона.
- Пиши ми, ако сигналът се раздвижи. - А ако не получиш съобщението?
Продължавай да ми пишеш.
Върни се с мама.
Намерих епицентъра на зоната, свободна от плъхове
точно тук долу до Световният Търговски Център.
Влязох в тунелите да изследвам,
свърших с контакт очи-в-очи с няколко десетки от тях.
Беше забавен ден.
Според мен да ги атакуваме на техен терен
е добър начин да умрем всички.
Работата е там, че плъховете винаги имат вратичка...
Затова е толкова трудно да ги хванеш.
Обзалагам се, че вампирите... Те също имат начин да избягат.
Та това е моето мнение, ок?
Трябва да прегледаме всички неизползвани тунели и линии
около Световният Търговски Център.
За което тази карта...
не ни помага много.
Ще е страхотно да съм онлайн.
Знам един страхотен транзитен архив в Интернет.
Но той е прекалено бавен, така че...
- Да, извинявай за това. - За кое?
Аз го забавих.
Ух... Май съм пропуснал това.
Да, не сама. Но... с групата ми.
Богат стар мъж ни нае да прекъснем мобилните услуги и...
да спрем повечето от Интернет трафика.
Елдритч Палмър.
Прекъсвайки потока от информация.
- И ти му помогна?! - Не исках да нараня никой.
Опитвам се да намеря начин да оправя нещата.
А можеш ли?
Може би.
Ако мога да се върна в офисите на Палмър.
- Как би могла да влезеш? - Може би аз мога да я вкарам.
Ще използвам връзките си. Ще минем незабелязано.
- Съгласна, може да съм ти шеф. - Асистент.
- Шеф. - Подробности.
Винаги съм искал да бъда в тази сграда.
Темпо, хайде!
Хей бейби, светът е на свършване. Искаш ли...
Ей, откъде взе този телефон?
- Това е мое. Това е моят телефон. - Знам, че си го откраднала.
Къде е жената, от която го взе?
Къде го намери?!
Назад или няма да ти кажа нищо.
Намерих го на улицата, нямаше никаква жена до него.
- Ще ми покажеш къде... - Покажи ми значката си, кука.
Изглеждам ли като полицай? Аз съм доктор.
Сериозно?
Инфектирана е.
Господи, това си е лоша рана.
- Откога я имаш? - Получих я миналата седмица.
Ок, Брея. Къде намери телефона?
Помогни ми.
Благодаря ти.
Тук. Беше точно тук.
- Видя ли жената шофьор? - Не.
–
Мат?
Мат?!
Знаеш ли, че липсата на разговор приключи брака ми.
Боже! Като истински зрял възрастен!
Виж, ако не ти се говори, поне ме пусни вътре.
Трябва да се приготвя за работа.
Тя е толкова груба.
Хей, ти си тук.
- Учебен ден е, нали? - Да. Но почти половината деца ги няма.
Голяма част от персонала, също.
- Болни ли са? - Най-вероятно.
Част от тях дори не се обадиха да съобщят.
Миранда ще пусне децата по-рано.
Няма смисъл с по-малко от половината присъстващи.
Какво?
Знаеш ли нещо?
Еф ме предупреди за вирус.
Нещо свързано със самолета на летище Кенеди.
- Каза да напуснем града. - Сериозно?
О, Боже.
Ако трябва да предупредиш Миранда.
Но взимам Зак и се омитам от града.
Ти също трябва.
Мат?
Къде си?
Имахме половин работен ден в училище. Всички са болни. Еф беше прав.
Мат?
Достатъчно вече!
Чу ли ме? Еф беше прав.
А ти го издаде на ФБР...
Божичко, Мат?
Ах! Ах!
Ох!
Аах! Ах!
Зак?
Съкровище, къде си?
Броят на самостоятелните,
които вземат нещата в свои ръце, очевидно расте.
Продажбите на оръжия се увеличиха...
оборудване за оцеляваме, пропанови бутилки, генератори.
консерви и подобни...
Кели?
Майчице. Добре ли си?
Къде е Зак? Тук съм да го взема.
Закъснях ли?
- Аз... - Мисля, че закъснях...
Свършихме рано и когато не можах да се свържа с теб,
приятелката ти Даян дойде да го вземе. Имам предвид...
З-знам, че ползвате една кола.
Виж, Кели...
Мисля, че си претърпяла инцидент и трябва
да те заведем в болница.
Можеш ли да вземеш Зак за мен?
- Моля? - Мм-хмм. Аз хм...
Извини ме за момент, трябва да проведа един разговор.
Ок? Ще се върна веднага.
Смятам, че тя е претърпяла катастрофа
и мисля, че има сътресение.
Ехо?
Кели...
Назад!
Ах! Ах!
Аах!
Ок, асистентке. Ако мислиш, че трябва да си тук,
- те също ще. - Разбрано.
Знаеш ли, това не е първото ми нахлуване. О, мъдри и могъщи.
Та какво със стария магазинер?
Как станахте приятели с него?
Срещнах го предната вечер. Точно като теб.
Наистина?
Изглеждаше толкова заповедно.
Ами ти? Каква е твоята история?
Няма история. Виждаш, каквото получаваш.
Слушай, скъпа. Човекът от заложната къща е ловец на вампири.
Ако можеш да надминеш тази история с мистериозното си минало,
тогава... давай.
Добре. Какво искаш да знаеш за мен?
Онзи тип, Палмър.
Човекът те кара да докараш края на времето ни?
Ако отиваме в сградата му просто за да ползваме Wi-Fi...
тогава ми губиш времето.
Не бих си и помислила да ти губя времето.
Здравейте.
От службата за контрол с вредителите сме.
Трябва да инспектираме хранителните съоръения.
Няма ви записани.
Хм. Е, не ни дават да записваме часове
за инспекции, знаеш ли?
Не мога да ви пусна без разрешение от охраната.
Сигурна ли си?
Само ще огледаме набързо.
Знаеш, да прегледаме някоя друга кутия за гадният ни шеф.
Вътре за 10 минути?
Изглежда, че вечерята на служителите е между смените така или иначе.
- Та... - О, перфектно.
Средният асансьор, 25 етаж.
Мерси Лорън. Ти си най-добрата.
Надявам се да прекараш добре деня, нали?
- Добре. - Благодаря.
Увереност. Всичко опира до увереност.
- Ще ни последвате ли, моля? - Увереност или компетентност?
Вижте момчета, не искаме да ви вкарваме в неприятности.
Като инспектори по вредителите на Ню Йорк
имаме пълното право да посещаваме всяко...
Ей. Млъкни.
Добре. Благодаря.
Г-це Валдерс.
Реджи Фицуилиям, помните ли ме?
Защото аз определено Ви помня.
Виждам, че сте се хванала с ловене на плъхове.
Така изглежда.
Претърси ги.
Не ме докосвай.
- Използвате ги за да хващате плъхове? - Само наистина големите.
Е, какво следва?
Г-н Палмър иска да те види.
Не, не теб.
Нея.
Сама.
Кели?
Тук ли си?
На живо сме от мястото, където изглежда, че е имало
серия странни убийства.
Този трагичен инцидент е отнел животът на
млада омъжена двойка тук в Бруклин, тази нощ.
Били са намерени в мазето в у дома си
след като съсед се е оплакал
от ужасна миризма идваща отвътре.
Източници на полицията издават странна поредица от случайна агресия,
преминала из улиците на Ню Йорк
през последните дни.
Полицията е заляна от жалби
за влизане с взлом и атаки.
Господи! Господи, Кел!
Изплаши ме до смърт. Кое време е?
Кел?
Кели?
Мат ли направи това?
Сериозно ли?
- Къде е Зак...? - Какво...
Какво имаш предвид под къде е Зак? Еф каза, че е при него.
Кел, скъпа, знаеш ли какво? Плашиш ме до смърт, ок?
Ще те закарам до спешното, ок?
Мамо?
Какво... какво става?
Ах! Ах! Кели! Какво по...
Ах! Какво по дяволите правиш?!
Какво правиш?! Не!
Ах! Ах!
ОК.
Защо, в името Божие, отново би дошла пак тук?
Защото не обичам да ми се качват на главата.
Сега знам, че Палмър стои зад всичко това.
Очевидно нямаш проблем да бъдеш негов лакей. Аз имам.
Г-н Палмър е много болен.
Няма да ти позволя да го нараниш.
Ако опиташ нещо, каквото и да е, ще те убия.
Ясен ли съм?
Г-ца Валдерс. Както пожелахте.
Ах, Г-ца Валдерс.
Адмирирам дързостта Ви.
Мислиш си, че ти и кого? Ловец на плъхове?
Може да дойдете тук...и какво?
Разправите с мен?
Умът се изумява при абсурдността на такъв план.
Но егото зад него е... дръзко.
Излъга ме.
Имаме ли по-дълбока сделка, отколкото си спомням?
- Купих те. Ти ми позволи. - И ти ли си вампир?
Трудно.
Искаше да унищожиш света. Да изтребиш човешката раса.
Защо изобщо някой рационален човек би искал такова нещо?
Първо, не отричай за себе си заради пари.
Трябваше да ти се поклоня. Ти свърши страхотна работа.
Наистина, нямаше как да се справя с това без теб.
Човешкото ДНК изгнива, докато ние остаряваме.
След време, то се разпада и ние го последваме.
Но, това е код, способен за пренаписване.
Пренапиши софтуера и контролираш хардуера.
Месото, мускула и тъканта, които са човека.
И докъде?
Ако хакването е относно откриването на лимита кое е възможно
то аз съм на крачка от
на нещо, което би сметнала за Ултимативния хак.
Избягване на смъртта.
Безсмъртие?
Да.
- Е, благодаря за информацията. - Трудно е да бъдеш на крачка
от нещо толкова вълнуващо и да не споделиш добрите новини с някой
- и ти си точният човек. - И как така?
Е, кой би те слушал ако разпространиш това?
Ти си маловажна.
Усещаш колко незабележима си.
Точно заради това направи това за мен.
- Прав ли съм за това? - Кучи син!
Ти... задник! Пусни ме!
Ти си нищо. Ти.
- Няма да я видим повече. - Махни се от мен.
- Няма сър. Няма. - Махни се от мен!
Кели...
Ела при мен...
Ела при мен, Кели.
Кели.
Ела при мен!
Погледни ме!
Ликувай!
Приеми славната си съдба.
Хей, г-н Чаровник,напомни ми да те игнорирам следващият път.
Разбира се, следващия път. Ще го направим по твоя начин.
Ще викаме, крещим и стреляме, докато не стигнем вътре.
Да, е аз имах по-добър шанс.
Спри.
Обърнете се.
Отпуснете се.
Ще ви пусна.
Шефът ми е... объркан.
Объркан не е точно, думата която бих използвала.
Не одобрявам това, което прави,
и трудно бих изпълнил заповед
да убия хора, които се опитват да му попречат.
Приятелите ти няма ли да те издадат?
Те са лоялни към мен.
Тогава защо не се присъедините към нас?
Помогнете да оправим това.
Вървете.
Докато имате шанс.
Вървете.
Даян?
Единственият начин да се убедим, че сме прави, е да отидем там долу.
Нощ е. Притесних се.
Нищо.
Явно не сме единствените в задънена улица, а?
- Нямаше късмет с жена ти, а? - О, ти си още тук?
Кой те покани по-точно?
Ей!
Тя е тук точно като останалите нас.
Кога стана командващ?
Директорът на Центъра за контрол на заразите ми даде правомощия.
Знаеш ли какво?
Писна ми от тези глупости.
Ако не ме искаш,няма никакъв проблем. Махам се.
Ей,ей. Не е негово решение.
Нали? Просто го игнорирай. Не говори за всички нас.
Прекалено е опасно. Поне изчакай до сутринта.
Предпочитам да си опитам лъсмета навън,
отколко да остана тук с тези задници.
Чудесно.
Имаш по-добра оферта, давай.
Татко?
Здравей, друже. Намери ли мама?
д-р Гудуедър, Нора и аз тъкмо щяхме
да проверим какво сме открили Само минута
Не си я намерил?
Не. Виж,аз...намерих телефона й.
Предполагам го е изгубила.
Какво значи това?
Няма да се предам,Зак.
Може би затова не вдигна.
1230. Знам го.
Това беше адресът ни във Philly
когато бяж в медицинското училище.
Първото място, което ни събра.
Продължавай!
Продължавай.
- Продължавай! - Хайде!
- Това е, което искаше, нали? - Мамо, наистина ли?
Задния двор. Какво?
Провери там.
Изненада!
Харесваш ли го? Обожавам го!
Хванах те стабилно, нали? Да.
- Честит Рожден ден, Зак. - Благодаря.
Ти си най-добрата майка! Обичам синьото.
Това е точно, каквото исках.
- sync & corrections by wolfen -