Досега във "Възкресение"...
Кога мога да видя Фредерик?
Той смята, че завърналите се са някак опасни.
Опита се да отведе Джейкъб.
Обещах им, че ще ги съберем всичките.
Ще си потърся апартамент.
Но ти не си в безопасност сама.
Знам, че това е трудно.
Но може би Бог знае, че това дете има нужда от теб.
Името му е Артър Холмс. Починал е през 1935-а.
Дойдох на посещение.
- Познаваш ли го? - Не.
Той работеше във фабриката. Аз бях само дете.
Но тези кости?
Мисля, че са на завърнали се.
Възможно е да са от '30-те.
Случвало се е и преди.
Ако имаш нещо стабилно за нас,
ще ти дам достъп до тялото ти.
Аз съм.
Имам нещо за вас.
Здравей, татко.
Те всички имат нещо общо...
Не само това, че са завърнали се.
Мисля, че те всичките са били убити.
Мисля, че имаме убийство.
Синхронизация и корекции от masaca - addic7ed.com -
Добро утро, Лусил.
Добро утро.
Тъкмо събирах малко билки за закуска.
Защо не поседнеш за малко?
Не искаш Джейкъб да те види така.
Знам, че не винаги сме били на едно на едно мнение.
Аз съм ти свекърва.
Такива са правилата на вселената.
Той умря на този ден.
Преди 32 години.
На 28.10.1982.
Всяка година на този ден аз...
Носех цветя на гроба му.
Разхождах се покрай реката, там където той...
Да го имаме отново, е цяло чудо.
Но това не изтрива чувството от загубата му.
Нищо не може да накара една майка да забрави това.
Но ти не си сама.
Имаш семейството си.
И знаеш ли какво?
Някои от най-хубавите ни моменти винаги са били съпътствани от много храна.
Защо не сготвиш семейна вечеря за довечера?
И ще превърнем този ден на тъга
в ден на празненство.
Ще сготвя свински пържоли и ябълкова супа.
Още ли е любима на Джейкъб?
Решено е тогава.
Мога тогава да кажа, че този ден отива към добро.
Станал си рано.
Как спа?
Не спах.
Бях будна цяла нощ.
Благодаря, че си направил кафе.
Надявам се, че не е прекалено слабо.
Ще приема каквото има в момента.
От къде тези копелета са разбрали за костите на завърналите се?
Градът е малък.
Новините се разпространяват бързо.
Говорил си с тях, нали?
След като взеха костите.
Не казаха ли нещо за това?
Не.
Мислиш ли, че са наблюдавали офиса ми?
Не, не мисля.
Определено знаят много повече, отколкото твърдят.
Все още можем да идентифицираме тези останки.
Прегледах доклада на патолога.
Знаем, че са умрели през '30-те.
Единият е бил черен, другият бял,
а белият е имал проблем с коляното, който го е карал да накуцва.
Може би това са първите завърнали се.
- Да. - Ако имаш нужда от мен днес,
ще се давя в море от досиета от Манила.
Ще се давя в море от сополиви деца и възрастни с проблеми с гърба.
Изглежда, че не можем да се избягваме.
Да.
Има... толкова голям избор.
Знам.
Е, виж.
Том ще ме настани на друго място, така че скоро ще се махна.
Няма да трябва да се притесняваш за мен още дълго.
Не искаш тези, Е...
Фолиевата киселина е добра за мозъка и за развитието на гръбначния мозък.
А, Омега 3 са добри за нервната система и за зрението.
Знаеш много за това.
За съжаление никога не съм стигала толкова далеч, колкото ти.
Аз...
Всичко е наред.
Примирила съм се с това.
Джанин.
Благодаря ти, че ми позволи да остана в дома ти.
Знам, че не е лесно...
Рейчъл?
Добре ли си?
Да. Мисля, че да.
Аз просто...
Добре, добре.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Просто дишай.
Ще те заведем на лекар, нали? Просто продължавай да дишаш.
Ще ми помогнете ли, моля?
Всичко е наред.
Маги, моля!
♪ I should have known better ♪
♪ i should have tried harder ♪
Това място не е променило много.
Мръсно както винаги.
Не знаеш и половината от това.
И така...
Има ли нещо специално, което искаш да обсъдим,
или просто искаш да закусваш със скъпата си стара майка?
О, винаги, мамо.
Но, да, не, има.
Работя по един случай в момента.
Костите, които откри в реката.
Хмм.
Трябва да кажа, през всичките ми години в Аркадия,
не мисля, че някога съм чувала нещо толкова зловещо.
Значи нямаш представа от къде може да са дошли?
И от къде за Бога да знам?
Ами, още нямам нищо определено,
но има следи, че тези кости първоначално са били заровени
под пода на фабриката.
Точно под старата стая за довършителните работи.
Имаш ли някаква представа какво може да е станало?
Ами...възможно е да е имало старо гробище там.
Това си помислих и аз.
Не. Тези кости са от '30-те.
Много след като фабриката е била построена.
Нямам никаква представа.
Да.
Искам да кажа, не съм си и помислял, че имаш.
Вероятно съм сбъркал.
Мм. Гладна ли си?
Правят приличен омлет със сирене.
Съмнявам се.
Обзалагам се, че искаш нещо домашно сготвено.
Хенри не ти ли се е обадил?
Ух.
Ще имаме семейна вечеря довечера в къщата в 18:30.
- Няма нужда да носиш нищо. - Не. Мамо, не съм я виждал откакто...
Дъщеря ти вече е поканена,
- и прие. - Точно. Слушай, мамо.
Аз съм ти майка.
Върнах се.
От всичко, което знам, може да ме няма утре.
И това е, което искам.
Няма да ми се възпротивиш за това, Фредерик.
И така, как живееш с Лусил?
Разбираме се що-годе.
А. Мина известно време откакто използвахме хубавият китайски порцелан.
Джейкъб е добър малък помощник с подредбата,
нали?
Нека се уверим, че ще използваме кралските чинии Долтън, а не Уедууд.
Няма да си отиват на новият цвят на дневната.
Още ги имаш, нали?
Вече съм се заела, Маргарет.
Чудесно.
Хенри,
можеш ли да идеш да донесеш останалата част от покупките от колата?
Аз ще ида да си взема душ.
Мамо, наистина не бих искал да караш колата сама.
- Дори нямаш шофьорска книжка. - Няма смисъл.
Шофирам откакто бях на 11.
Джейкъб, Фред и Маги и двамата ще дойдат,
затова се увери, че си осигурил още две допълнителни места.
Разбира се, бабо.
Късметлийка си, че Джанин е била там, а?
Да.
Беше невероятна.
Всеки би направил същото.
Добре ли си вече?
Да. Само малко засрамена.
Няма от какво да се срамуваш.
Нормално е да имаш контракции между 15 и 18 седмица.
В 16-та си, нали?
Да.
Матката се разширява с нарастването на бебето,
което, както можеш да си представиш, може да бъде болезнено.
И...
...Ето.
Тоновете са добри.
Силни.
Да погледнем, нали?
Всичко наред ли е?
Мисля, че нещо не е наред със скалата на екрана. Можеш ли да погледнеш?
Какво става?
Рейчъл, бебето изглежда напълно здраво.
Но?
Ще трябва да потвърдя няколко измервания, защото в момента,
в това, което виждам и чувствам няма никакъв смисъл.
Добре, какво искаш да кажеш?
Не знам как да го кажа по друг начин.
Расте два пъти по-бързо от нормален плод.
Хмм.
Кой дойде на погребението ми?
О, не дърпай покривката.
Цялото семейство?
Да.
Разбира се.
И така, това изглежда красиво.
Да идем да наберем малко цветя.
Леля Барбара също ли е имала погребение?
Д-да.
Направихме едно и за двама ви.
Тя се върна, нали, както мен?
Да.
Тогава защо няма да дойде за вечеря?
Сложно е.
Но аз искам да я видя. Искам да и се извиня.
Да и се извиниш? За какво?
За това, че не можах да я спася.
Няма за какво да се извиняваш.
- Да идем навън. - Но аз искам да дойде.
В момента капризничиш.
Престани. Хайде.
Съжалявам.
Беше инцидент.
Недей.
Направи достатъчно.
Върви отвън.
Джейкъб!
Хенри?
Знам, че Хенри ми беше ядосан когато се върнах.
Не знаех какво друго да направя.
Да, добре Барбара...
Не съм тук да разравям старите спорове
за решенията, които си взела преди 32 години.
Не си ли?
Въпреки че си признавам, че се изкушавам.
Тогава защо си тук?
Не мога да ти кажа защо се случва всичко това.
Лично аз не смятам, че някога ще узнаем.
Но има поне едно нещо, което съм разбрал през последните няколко седмици.
Завърналите се...
Иман забележителната сила да лекуват стари рани...
Ако сме отворени за това.
Какво искаш да направя?
Не какво искам аз.
А Джейкъб.
Добре, имаш ли нужда от нещо? Искаш ли бутилка с гореща вода?
О, не, благодаря ти.
Мисля, че просто искам да бъда сама.
Да, добре.
Да те събудим ли за вечеря?
А, извинявай, какво?
Нищо.
Почини си.
Беше шок за всички ни.
Да, беше.
Трябва да поговорим за намирането на ново място за нея.
Знам. Знам. Аз...
Не е необходимо.
Имайки предвид през какво минава,
тя може да остане.
Добре.
Не е лесно, нали,
да отгледаш малко момче?
Опитай с две.
Изяждат те жив.
Изглежда, че всичко, което правя напоследък е грешно.
Фред беше такъв като малък.
Винаги бяхме в противоречие.
И тогава той срещна това момиче, Барбара,
когато беше само на 14.
Начинът, по който се държеше с нея...
Пиенето, лудориите.
Можех да почувствам как се отдръпва от мен завинаги.
Всичко вече е история.
За теб, може би.
Мога ли да ти помогна?
О, да. Последният доклад на патолога.
Да, вече го видях.
Какво е всичко това?
Работа.
Не, статията.
Проучване.
Виждам това. За какво?
Даде ми килер, в който да работя.
Поне би могъл да не влизаш в него.
Извинете, агент Белами, че нахлух в личното ви пространство.
Бихте ли ми казали за какво е проучването?
Мисля, че имам някакъв напредък с идентифицирането на костите.
Какво общо има с това тази злополука с камионите?
Един от скелетите на завърналите се имаше вроден проблем с коляното.
Виждаш ли скобата на коляното?
Мм-хмм.
Мисля, че това може би е нашата жертва.
Прегледал си всичко това вече?
Понякога е просто късмет.
Имаш ли име?
Още не. Само снимка.
Има и нещо друго.
Артър Холмс,
завърналият се, който живееше в старата ловна хижа на Кейлъб?
Мм-хмм.
Мисля, че това е той.
Но той ми каза, че е загинал в пожар.
Какво казваш, че е излъгал за собствената си смърт?
Всичко, което знам е, че историите не си пасват.
Добре. Е...
Уведоми ме когато идентифицираш г-н "Скоба на крака".
Да, сър.
Хубава картинка.
Да.
Да. Тя е...
Любимата ми.
Не, имах предвид теб.
Благодаря ти.
Не мислех, че ще дойдеш.
Да, е, разбрала си, че когато баба ти казва да направиш нещо,
го правиш.
Гред.
Луси.
Просто го остави на масата.
Кой е това?
Не мислех, че тя ще се появи.
Искам да видя кой е!
Лельо Барбара!
Здравей, Лусил.
Здравей, Барбара.
Това твоят известен пай с ревен ли е?
Не съм го опитвала от 30 години.
Заповядай.
Здравей, Джейкъб.
Само исках да ти кажа, че съжалявам.
Опитах се да те спася.
Барбара, почакай!
Знам.
Подхлъзнах се.
Лельо Барбара! Аа!
Така беше.
Кой е готов за вечеря?
Здравей, Маргарет.
Хайде. Ще ти покажа всички неща, които са се променили.
Хладилникът сякаш е от бъдещето.
Е, това е изненада.
Да, така е.
Ухае хубаво.
Баща ти изяждаше три от тях на едно ядене.
Хмм. Не се учудвам, че умря от сърдечен удар.
- Хе, мамо? - Да.
Забравих да те попитам нещо по-рано днес.
Спомняш ли си работник от фабриката от '30-те на име Артър Холмс?
Не мога да кажа, че си го спомням.
Сигурна ли си?
Бил е там, когато дядо Андерсън е ръководил фабриката.
Фредерик, бях само момиче тогава.
- О, знам. Но преди... - Вече ти казах.
Нямам представа как тези стари кости са се озовали във фабриката.
Честно казано, дори не вярвам, че някога са били там.
Винаги си имал развинтено въображение.
Да.
Радвам се, че виждам Барбара.
Не се е променила много.
Не трябва да се притесняваш за това, мамо.
Всичко между нас приключи.
Чувала съм това и преди.
Фред.
Хенри.
Имаме два стола.
Бихте ли отишли да ги донесете от мазето?
Д-р Лангстън каза да пия възможно най-много течности.
Как се чувстваш?
Нещо се случва в тялото ми,
и аз не го разбирам.
Знам, че сигурно е плашещо, но...
Си родена да направиш това.
То е най-естественото нещо на света.
О, може би не най-естественото в твоя случай.
Това те прави специална.
Искам да знаеш, че не си сама във всичко това.
Ще ти помагам постоянно.
И така, чух, че има дърво на Брукс Бенд.
Да, видях го.
Как така?
Провинция.
Оставено на Прити Брук.
Хмм.
Семейството наистина знаеше как да ги върне тогава.
Искам да кажа, погледни детайлите на тази релса.
Всичко, от което някой наистина го е грижа е "дали може да се седи на него"?
Да.
Предполагам, че никога не е било твоето нещо, нали?
И как е,
след като мама се върна?
Знаеш ли, осъзнах това...
Че съм живял повече, отколкото тя,
и все още се чувствам като дете в отношенията.
Нищо никога няма да промени това.
Фред.
Ти си ми брат.
Да.
На повикване ли си тази вечер.
Не. Просто проверявам дали Марти е звънял.
О.
Това е бизнес, татко.
Надявах се, че той може да идентифицира костите от реката.
Чул ли си нещо?
Не. Искам да кажа, че той спомена нещо, че Артър Холмс
има някаква връзка с всичко, но...
Артър?
Трябва да говориш с баба за него.
Защо?
Тя го посети в клиниката преди той да изчезне.
Каза, че го помни от фабриката.
Работил е там, когато тя е била дете.
О.
Да, ще я попитам.
И там беше този вол, и имаше един рог,
и просто се взираше в мен сякаш,
"хей, ти не трябва да си тук".
И след това имаше една голяма планина.
Беше откачено.
Еха.
Невероятна история.
Става все по-удивителна всеки път, когато я чуя.
Да.
Искаш ли вино, Фред?
Не, благодаря.
Мм.
О, изглежда, че е свършила.
Ще донеса друга бутилка.
- Не, аз ще донеса. - Мога да го направя.
Не, нека ти помогна с това, скъпа.
И така, Барбара, мислиш ли изобщо да се връщаш на работа?
Обидно е, нали?
Той нямаше право да кани тази жена.
Лудост е.
Джейкъб искаше тя да е тук.
Няма голяма разлика от това, че ти покани Фред.
Е, Фред е от семейството.
Той ми е син, брат е на Хенри.
Опита се да отведе Джейкъб.
Фред е жертва на всичко това.
Всичките ни неприятности започнаха с онова момиче там.
Не, искам да кажа, че е истина.
Малките неща, както като отваряш кенчета със сода.
На кой му е хрумнало, че имат нужда от подобрение? Работили са и така.
Да, освен когато не са били счупени.
Е, животът не е идеален, и не трябва да бъде.
Съгласен съм с майка ти.
Искам да кажа, толкова неща са се променили. Сякаш никой не оправя нищо.
Точно. Когато нещо се счупи, изхвърляш го.
Истина е. Сякаш, ами...
- Какво се е случило с телевизионните техници? - Точно.
Маргарет, ще ми подадеш ли сметаната, моля?
И така, какво правиш откакто си се завърнала, Барбара?
- Ти и , ами, как му беше името? - Мамо.
Сам.
Добре сме. Просто...
Много време мина.
Така е.
Не си го довела тази вечер.
Не мислех, че ще бъде добре.
Не, нямаше да бъде.
Някога строил ли си къща?
Къща.
Не, само мебели.
Но всъщност, си мислех
че може би можеш да започнеш да ми помагаш в магазина.
Наистина ли?
Да.
Важно е да предам тези умения.
Освен това, ще имам нужда от дясна ръка
когато отворя отново фабриката.
Е, мисля, че това е чудесна идея.
Мм?
Не мога да ти кажа каква радост е
да видя семейството около масата.
Фред...
Хенри...
Джейкъб...
Маргарет...
Лусил.
И леля Барбара.
Да.
Барбара, също.
Когато се върнах, се питах "Защо"?
"Защо аз, а не някой друг?
Какво ме прави толкова специална?"
Е, сега вярвам, че имам отговор.
Историята на сем. Лангстън е изпълнена
с борба и трудни времена.
Закалени сме от миналото.
И заедно, ще издържим отново.
Това е моята цел, моята мисия,
да събера това семейство отново,
да преодолеем това тъмно време.
Ние сме Лангстън.
Винаги трябва да защитаваме своето, независимо от всичко.
Наздраве, наздраве.
Е, мисля да направя кафе за всички.
Джейкъб, вземи някои от тези мръсни чинии.
Хей, Фред, аз съм.
Исках да говоря с теб за Артър Холмс.
Не знам какво означава всичко това, но мисля, че води до фабриката.
Отивам натам сега,
да разбера дали мога да разгадая нещо от това.
Обади ми се, когато можеш.
Отбранявай се!
Има ли нещо по-невинно от детския смях?
- Смееше се непрекъснато като беше бебе. - Така ли?
Още вино, Барбара?
Фред, спомняш ли си?
ДАли си спомням?
Малките и крачета ритаха всеки път като луди когато се изкикотеше.
Беше толкова красива.
О.
Още си.
Със сигурност е.
Не бях чувала смехът на сина ми от 32 години.
Какво казваше, скъпа?
Седиш тук, пиеш си виното,
говориш за добрите стари дни.
Ти го уби.
Уби сина ми.
- Един момент, Луси. - Затваряй си устата, Фред.
- Беше инцидент. - Инцидент, а?
Не беше инцидент това, че беше долу на реката
и се чукаше със Сам Катлин. - Лельо Лусил, престани.
Възрастните говорят тук, Маги.
Ако беше прекратила тази афера, когато Хенри ти каза,
синът ми нямаше да умре.
- Аз...Казах, че съжалявам. - На мен не си.
И всички "Съжалявам" на света
няма да върнат всичките изгубени години. - Достатъчно, Луси.
Не си помисляй и за момент, че съм забравила какво направи.
В момента, синът ми трябваше да седи на тази маса
със съпругата си и собствените си деца а ти му отне това.
Отне ми сина.
Сърцето ми.
Бих казала, че разбираш, но знаеш ли какво?
Нямаш представа какво е да си майка.
Няма да слушам това.
Барбара.
- Мамо. - Барбара.
Фредерик.
Барбара.
Барбара, почакай.
Хей, хей, хей, хей, хей.
Съжалявам. Тя нямаше право да приказва така.
Да, имаше.
Не заслужавам прошката и.
Нито пък на другите.
Знам как се чувстваш.
Обувката, която остави?
Носех я, когато умрях.
Откри ли тялото ми?
Оставих го.
Така ли?
Откри ли нещо?
Получих съобщението ти.
Откри ли нещо?
Не. Ти?
Не.
Какво беше това?
Тук!
Има някой!
Хей, всичко е наред!
Мики?
Това е братът на заместникът ми.
Той е гаден кучи син.
Почина преди 15 години.
Помогнете ми.
Болен съм.
Трябва да го заведем при Маги.
Добре. Държа те.
Маги!
Още един?
- Ранен е. - Да го заведем в стаята.
Да го вдигнем на 2.
Какво става?
Всички са завърнали се, и всички са болни.
Защо леля Барбара си тръгне без да се сбогува?
Маниерите никога не са и били добри.
Не ти ли се спи?
Не наистина. На теб?
Не.
Но трябва да опитаме.
Затвори си очите и ще ти разкажа приказка.
Може ли да е страшна?
Само такива знам.
Имало едно село
където имало много щастливо семейство, което наемало всички селяни.
Времената били добри, и всичко вървяло добре...
Докато не дошли демоните.
Те всели страх и паника
и най-лошото от всичко било,
че накарали щастливото семейство да се изпокара.
Настъпили мрачни времена.
Доакто малцина смелчаци, включително и едно малко момиченце,
се събрали и се изправили срещу демоните.
Но смелостта не била достатъчна.
Въпреки че убивали демоните, те се връщали отново и отново.
Никой от техните методи не действал.
Нито бесилото...
Нито стрелбата...
Нито огънят.
Но накрая,
селяните разбрали как да прогонят демоните.
Била тайна, която била заровена преди много време.
Минали много години, и само малкото момиченце, вече пораснало,
било живо и си спомняло демоните
и тайната за това как да ги убие.
Отговорността паднала на нейните плещи,
да защити семейството си, независимо от всичко,
дори след като малкото момиченце също се превърнало в демон.
Но накрая, тя успяла.
И всички били щастливи.
превод: /на места неточен/ koleva