Досега в "12 маймуни" ...
Знаеш кои сме ? Уест 7.
Лиланд Гойнс имаше тайна лаборатория. Дъщеря му знае къде е .
Искат това, което се намира вътре. Дженифър, баща ти е мъртъв.
Гойнс е в ръцете на армията 12 маймуни
Маймуни ?
Кажи ми къде се намира Нощната стая.
Има специално оборудване ...
намериш ли го, ще откриеш стаята.
Намерих я !
Намерих Нощната стая.
Sync and corrections by ROGERF17
2011 година
Маркридж 1, екипът по приземяването е готов
да получи пратката на Фрост 2.
След колко време ще пристигнете?
- Тук сме. - Разбрано.
Пратка Фрост 2 получена. Готови сме.
Г-це Гойнс.
Аз съм Айвън.
Баща ти .. той говори, говори много хубави неща за теб.
Съмнявам се.
И съжалявам за всичките предпазни мерки.
Това е част от нов протолкол.
Не знаем какво е там навън.
Те не знаят какво има тук вътре.
Това е ...
Ъъъ, от тук.
Оттук.
Добре дошли в Нощната стая.
И е завършена с "вечерни звезди".
Изгаряща система. Същински злодей е.
Мда...
А сейфът е като същински Форт Нокс
съгласно указанията на д-р Тусан.
И очевидно ти си единствената тук, която може да го отвори.
Значи ако някой дойде да търси
малката на тайна на тате, ще трябва да минат през това?
И това, и това?
Защитено е .
Нима мислиш, че някой може да се опита да открадне това нещо?
Случвало се е и преди.
Резервна защита активирана.
О, съжалявам, още няколко резервни защити.
Моля въведете паролата за резервната защита.
Готово.
Това не е добра идея.
Добре ли си ?
Ако това нещо попадне в грешните ръце...
сяра, конници, зомбита, луди клоуни, край на купона.
О, ъм, за... за кого?
За Маркридж?
За всички.
2015 година
Наистина, за последно, кажи ни как
да намерим Нощната стая.
В Уестминстър, Мериленд.
2043 година Тайната лаборатория на Лиланд Гойнс.
Каси я намери използвайки сведения от CDC.
Но трябва да потвърдим. Ще се срещна с нея там.
С д-р Рейли вече си говорите на малко име?
Това е единствената лаборатория, която открихме,
използваща този конкретен вид система за защита.
Това трябва да е мястото, където Лиланд е държал вируса.
И където ще го унищожиш.
Да. Звярът готов ли е?
Повредите от Уест 7 бяха значителни,
но ще е готов.
Трябва да си починеш.
Както и ти.
Да, никога не спя преди да пътуване.
Обикновено с Рамзи пийваме по няколко.
Станало ни е като някаква традиция.
Сега знам защо не ни са наред сметките.
Алкохолът в кръвта ти.
Хей, Катарина.
- Хей! - Ето го и него.
Последната голяма надежда на човечеството.
И...
Надявам се да не ви прекъсвам "сбогом традицията".
Не, сядай.
Г-н Коул каза, че вдигате тост.
Да, може да ни е последната вечер тук.
Ако момчето не прецака нещо,
и наистина промени историята?
Най-добрият лек срещу махмурлука.
Пазех това.
Както казват, няма по-добър момент от настоящия.
- Да. - За настоящето.
- За това става дума. - Да.
- Добре. - Тост.
Макс разказвала ли ти е за Данован?
Кой? Кой?
Ммм!
Рамзи изпи шота.
Знам. На мен ли го казваш?
Всичко започна в Гьодел.
Хипотеза за континуума.
Какво?
Модела на Гьодел за времеподобните криви.
Курт Фридрих Гьодел
Теорията е, ако времето се рестартира...
- Мм-хмм. - Пуф!
И просто биваме изтрити?
Тази наша версия ще спре да съществува,
И мисията ни ще е приключила.
О, Боже.
- Каза "мисия". - Пий.
- Каза "мисия". - Какво?
Още един шот.
Не разбирам. Много ли го повтарям?
- Имам въпрос за теб. - Добре.
Преди да изчезнем,
с Коул се чудехме за нещо.
Ъ...
- Джоунс. - А.
Джоунс
Не е точно немско.
Не, не е.
Съпругът ми е Джоунс.
Моминското ми име е Вернер.
- А. - Бяла ли женена?
За няколко дена.
Аха.
Съжалявам. Аз...
Имам още... малко работа...
- Да. - Да.
преди да заминеш утре.
Лека нощ.
Спрете източника на енергия!
- Какво, по дяволите, става? - Имаме проблем.
Ядрото, не е стабилно.
Има повреда в машинните релета.
Реактора е изпържен.
Искам да работи до утре.
Джоунс, на ядрото му свършва енергията.
Не очаквахме толкова много пътувания.
Връщане утре е рисковано.
- Устройва ме. - Защо бързаш?
Оправете го за ден, седмица или месец.
Това е машина на времето.
С всеки изминал ден ядрото се разваля все повече.
Вирусът може да мутира.
Дийкън може отново да почука на вратата.
- Ще проработи. - Хей!
Какво ти става, по дяволите?
Слушай!
Разбирам, че бързаш да се затриеш.
Спокойно, човече.
И тя се е разбързала.
Действате прибързано.
Виж, остава още малко, докато всичко това свърши.
Ако е права за утре...
Да, да. Няма да съществуваме.
- Разбирам. - Да.
И няма да си тук да чуеш моето "нали ти казах".
Стартиране на запалване.
2015 година
Забелязваш ли нещо странно в това място?
Идвам от апокалипсиса.
Всичко тук ми се струва странно.
Виж покрива.
Захранващи кабели, генератор, соларни панели за резерва...
достатъчно волтаж за захранване на UV светлините,
за които Анри ти каза.
Това е Нощната стая.
Не е резерва на ресторанта на г-н Пчеличко.
Добра работа.
Какъв ни е планът?
Можем да погледнем по-отблизо.
Да, трябва ни план.
Това е планът, да погледнем по-отблизо.
Виждала съм това изражение преди,
точно преди да застреляш Лиланд Гойнс.
Виж, Каси, това е.
Откри я, това търсехме през цялото време.
Това е Нощната стая.
Ще внимаваме, ок?
Но по един или друг начин ще вляза в тази лаборатория.
- Това не ми харесва. - Знам какво правя.
Хей. Кой си ти?
А? Кой си ти?
Къде е лабораторията?
Долу... долу е.
Кой друг е там?
Охрана? Въоръжени ли са?
Отговори ми.
Съжалявам.
Вече знаят, че сте тук.
Кога пристигнаха?
Час преди вас.
Къде е охраната?
Мъртви са. Всички са мъртви.
Всички са мъртви.
Добре. Колко са?
Виждам шест тук долу. Някои от тях да са от твоите?
Не, няма никой. Само аз.
Всички други са мъртви.
Но Маркридж ще проверят какво става тук, нали?
Накараха охраната да каже, че всичко е наред,
преди да...
Всички външни аларми са извадени от строя.
В централата нямат представа, че имаме проблем.
Извинявайте, кои... вие кои сте?
Касандра Рейли. Аз съм вирусолог.
А онези хора долу? Какво искат?
Вирус. Нещо, върху което Лиланд Гойнс
е работил там долу.
Щам M5-10.
Да, държим първоизточника в трезора.
Можеш ли да го отвориш?
Кое? Сейфа? Не, не, никой тук не може. Не.
На птицата гнездо.
На паяка мрежа.
Тук даваме живот.
Тук се ражда.
Доведете мъжа от Маркридж.
- Какво е това? - Наричаме го Големия огън.
Лампите на Анри.
Да, ако грешният вирус се измъкне,
натискаш бутоните и изгаря всяка следа
от биологичен материал в стаята.
- Всичко? - 1 800 градуса?
Да, всичко.
Да го използвам.
Няма да стане. Има два бутона.
И двата трябва да бъдат натиснати.
А другия бутон е при сейфа долу.
Но който го натисне...
Повярвай ми, ако се заразиш с нещо там долу,
Големият огън е по-добрия изход.
Не мърдай.
Хей. Хей, какво правиш
с него? Хей.
Не, хей, остви го.
Каси, хей, хей, хей, остави го. Остави го.
Остави го.
Не можеш да спасиш всчики.
Мислих, че това беше идеята.
Те ще ни убият. Няма значение.
Виж, не ме интересува дали ще преживея следващите два часа.
Чумата е там долу.
Затова съм тук.
За това дойдох тук.
Стигнахме до тук,
трябва да стигнем там долу и да я унищожим.
Съжалявам за това, което се случи на приятелите ти днес.
Знам, че беше трудно да го видиш.
И не очаквам да разбереш напълно,
но това...
това е важен момент.
Той пречупи Дженифър. Тя ги доведе тук.
Мислиш ли, че е още жива?
Когато отвориш тази врата за нас,
ще оправим нещата.
Не знам как да я отворя.
Кълна ти се, не знам. Какво?!
Не знам как да я отворя, кълна ти се.
Ще направя каквото поискаш, просто искам отново да видя съпругата си.
Моля те. Не знам.
Вярвам ти.
Съпругата ти красива ли е?
Д...да.
Просто си затвори очите.
Затвори си очите.
Представи си лицето й.
План "Б".
2043 година
Такова ли е усещането да бъдеш изтрит?
Мм-хм, точно.
Извинете?
Извинете, здрасти.
Знам, че сте много заети,
но току-що открих нещо.
Това моите ръце ли са?
О, Боже! Още сме тук!
- Сарказъм, харесва ми. - Хей, той жив ли е?
Имаме сигнала му.
Това не ми отговаря на въпроса.
Видя ли как ме погледна?
Да, видях как те погледна.
- Защо Коул й вярва? - Не знам.
- Доктор Грим. - Какво?
Така я наричат.
Кой я нарича така?
Уест 7.
Носят се истории за германски доктор,
който обръща хора с вътрешностите навън.
- Експерименти. - Скитнически легенди.
Но доста точни.
Не, не е Джоунс.
Не, сигурно е другият германски доктор.
Винаги си мислех, че Дийкан, нали се сещаш, само си измисля,
та да не бягаме, но сега?
Рамзи.
Живеете с жена, която праща хора през времето.
Колко добре я познаваш?
Дженифър?
Дженифър!
О, това не е добре.
Несъмнено Анри ти каза как да влезеш в сейфа
в Хаити, нали?
Защото вече не можем да го питаме.
Или Лиланд Гойнс.
Изглеждаш нервен.
Аз?
Не.
Това е бамбук. Красив е, нали?
Дженифър не ви каза за сейфа, нали?
Аа!
Спри!
Не може да ти каже как да влезеш в сейфа.
- Не знаем как. - Аа!
Не, вярвам ви.
Това не е някакъв разпит.
- Аа! - Моля те, спри.
- Мм. - Ти си побъркан.
Не, лудостта и рационалността
може да са противоположни страни на животното,
но в последно време, докторе,
змията хапе собствената си опашка.
Мм.
И ако питаш... него,
той ще ти каже, че 99.9% от всички видове,
които някога са съществували, вече са изчезнали.
Такъв е естественият ход.
Него? За Бог ли говориш?
Не, не, не Бог.
Свидетеля.
Това шефът ти ли е?
На какво точно е бил свидетел?
Достатъчно, та да знае, че естественият ход
вече не е достатъчен.
Аха, защо не го повикаш
и можем да си поприказваме?
Да си поприказвате?
Аа!
Не това ти е обичайното решение.
Не с Лиланд.
Или Анри в Хаити.
Отговорът ти е куршум.
Колко още трябва да убиеш, преди това да приключи?
Готови сме.
О, добре.
Извинете ме.
Доведете ги горе, искам да видят.
Да, сър.
Вярно ли е?
Ти ли уби Анри?
Коул.
- Отговори ми. - Нямах избор.
Дженифър?
Не искам да го виждам. Моля те, не ме карай да го виждам.
Дженифър. Дженифър, аз съм, Коул.
Ехо?
Ще го отворят.
Не искам да ме види.
Как смееш!
Какво е това, по дяволите?
А?
Какво си направила с тези хора?
Коул не беше първия, нали?
Не. Имаше други.
Други, изгубени във времето.
Какво е това нещо?
Първоизточника...
на вируса на баща ми.
Вътре сме.
Да вземем останките и да се махаме.
Да, сър.
Аа!
Да! Нека ти!
Резервна аларма.
Буум!
Успях, Очи на Видра. Успях!
Внимание, клиенти на Нощната стая,
отрядът на Маркридж е на път.
Дженифър, за какво говориш?
Маймуните не могат да влязат в сейфа.
Така де, могат, но не и без да се разтопят като похитителите.
Като... като...
Доведох ги тук. Знаех, че ще отворят сейфа,
но те не знаят,
централата току-що получи сигнал.
Охраната на Маркридж е на път.
Бърз въпрос, коя е тая кучка?
Аз съм д-р Рейли, Дженифър.
Без повече доктори.
Не, все повтарят името ми, "Дженифър, Дженифър",
но никоя не поясняват коя.
Всичко е наред. Каси ми помогна да те открия.
Благодаря. Сега може да си ходиш.
- Добре, виж... - Веднага.
Охраната на Маркридж няма да ни остави
да си тръгнем. Трябва да намерим изход.
Разбираш ли? Дженифър?
Ти го казваш правилно.
Произнасяш името ми и гласовете спират, за да чуят.
- Добре. - Тези очи като на видра.
Като две пълни луни, които отдръпват прилива.
Дженифър Гойнс, нужна си долу.
О-оу. Ядосан ли си?
Съжалявам.
Те бяха експерименти.
Екземпляри, пратени във времето.
И напълно необходими за завършването на проекта.
Всеки един малко повече напредък, преди да станем готови
да изпратим Коул.
Няма нищо, което не би направила.
Не.
Време е да се събудиш.
В случай, че не си забелязала,
не действа.
Нищо не се е променило.
Още сме тук.
Всичко, което имаш, е кръв по ръцете си.
Г-н Рамзи,
чувал ли сте Моцарт?
Или Бетовен?
Дебюси? Бах?
Той ми е любим. Твърде млад сте да помните.
Помня достатъчно.
Не беше само хората.
А идеите.
Карните.
Рембранд. Караваджо.
Книгите. Шекспир.
Толстой.
И... и музиката.
О, музиката.
Давайте. Давайте, наречете ме чудовище.
Това не е редно.
Беше необходимо.
Не мислите ли, че чувствах болката на тези хора?
Но не спря.
Защото с хиляда поколения не можем да възстановим онова,
което беше изгубено.
Какво са животите на няколко души
в сравнение с цялата човешка история?
Без нея нямаме нищо.
Нищо. Нямаме бъдеще.
Просто...
просто се носим...
в океана на времето.
Без бряг на хоризонта.
Кажи ми истината...
това ли ще стане с Коул?
Няма да го позволя.
Има значение.
Има значение какво правим тук.
Този път.
♪ Момчетата от Маркридж идват със своите пистолети ♪
♪ момчетата от Маркридж идват ♪
♪ с клипборди и пистолети ♪
Добре, Висок човеко, имам предложение.
Наистина мисля, че пак трябва да работиш върху тази ръка,
защото вече започна тук,
а на войничетата на татко им трябват двайсет минути, така че...
хайде, живо.
Дженифър, ти ни измами.
О, не, сине. Аз съм Честния Ейб.
Сека черешови дръвчета.
Хей, не съм имал сексуални отношения с тази жена.
Не мога да изрека лъжа, така че ти казах полуистина.
- А другата половина? - Заровена.
Пустинен остров. Палмови дръвчета и кокосови орехи.
Отговорът е в тази твоя клетка.
Аз съм клетка, Високи човеко.
Нещата, които се лутат зад стените на ума ми?
Погледни ме в очите. Виждаш ли ги?
Дръжте я! Моля.
Ауу.
Харесва ми, когато ми дърпаш косата.
Колко още неща можем да поберем в главата ти?
Кодът, моля.
Диви очи. По-остри зъби.
Като Коул. Казвам тайните си само на Коул.
Грижа те е за Коул?
И не осъзнаваш, че той е мухоловка,
а ти си само муха.
Излете мрежа за баща ти.
И натисна спусъка, и омота баща ти.
Коул уби тате?
Една тайна, която е забравил да ти каже.
Коул уби тате?
Трябва да се махнем оттук.
Анри.
Просто ми кажи защо.
Щяха да го открият.
Не можех да позволя да се случи.
Щях да го открият, щяха да...
- Щяха да го открият. - Нощната стая.
Доверих ти се.
Имах хубав живот преди да те срещна.
Пълноценен живот.
Сега има само смърт.
Аз и Рамзи...
Имахме правила за нас двамата.
Никой не убивай от гняв, само за самозащита.
После стана храна и подслон.
Един ден нахълтахме в една селска къща.
И там имаше една възрастна двойка.
Съпругът беше лесен.
Но възрастната жена, тя... тя беше бърза.
Намушка ме преди да...
И...
го направих.
Тя... тя ме погледна
и се усмихна.
Сякаш ми прости.
Не го осъзнавах преди онзи момент,
това исках.
Прошка?
Не я заслужавам.
Знам.
И все пак, оттогава това се опитвам да достигна,
сещаш се, просто се опитвам да накарам всичко да добие смисъл.
Това правя сега.
Ако мога... ако мога да го поправя.
Ако мога да го поправя,
тогава всичко станало няма да е било напразно.
Може би ако намериш някой друг.
Ти си готов да направиш каквото е необходимо, аз не съм.
Не мога.
Искам просто да лекувам хора.
Да поправям неща.
Това е добре.
Не искаш да си като мен.
Не.
Хей...
О, той ми каза, Коул.
Ти. Ти си го направил.
Ти уби тате.
Това... това е...
страхотно.
Коул, те си тръгват.
Маймуните не искат да се изправят срещу отряда на тате.
И ние не искаме. Тук сме в капан.
Ако не излезем от тази стая, сме мъртви.
Да. Хайде.
Вратата ли отключи току-що?
Тя има кода.
Първо правило на живота като Гойнс:
не вярвай на тате.
Имам всички кодове.
Чакай малко. Имаш кодовете,
значи можеш да ни пуснеш в сейфа.
Прекарай ни през резервния път
Да вземем онова, заради което дойдохме.
Чакайте.
Добре, хайде.
Чакайте.
Ако счупим резервоара, за да унищожим това нещо,
патогенът може да стане преносим по въздуха.
Трябват ни маски.
- Аз имам имунитет. - Аз не. И тя сигурно няма.
Добре, вземи тази. Видях една горе.
Побързай.
Хайде. Отвори я.
Хайде.
Хайде и резервната защита.
Дженифър, този вирус ще убие всички.
- Трябва да го унищожим. - Моля те, въведи паролата.
Хайде. Можеш да го направиш.
Отвори го.
Добре.
Казах им, че никога, никога няма да го отворя.
Само за теб.
Само за мен?
Бих направила всичко за теб.
Чакай малко. Още са тук.
Спри.
Виждаш ли, номерът с Дженифър е, че като си проправиш път през всичкия
този шум, тя винаги си държи на думата.
Ето защо беше малкото ни шоу.
Почти си готова, Дженифър.
Моля, довърши.
Недей.
- Деактивиран. - Недей.
Резервна защита - активирана.
Недей.
Надявах се M5-10 вече да е култивиран.
Но и така става.
В този стар труп...
вирус на няколко века.
Има нещо в очите му.
Рамзи.
- Влезе ли? - Да.
Права бях, намерил си нещо.
Както казах преди, глупава легенда.
Глупости. Ясно.
Остави.
Наистина ли й вярваш?
Не, не й вярвам и на теб не ти вярвам.
Фокусирай се върху мисията.
- Ами Коул? - Трябва да се върне всеки момент.
Защо съм още тук?
Коул.
Нещо не е наред.
Каси.
Хайде.
Не, не сега.
Какво?
- Каси! - Коул!
А! Каси!
Какво, по дяволите?
Джоунс?
Рамзи?
Субтитри от www.addic7ed.com
Уест 7.