Ще помогне ли да си почине,
ако натопим биберона на бебето Боби във вино?
- Не. - Вероятно не.
О, добре, няма да направя това никога.
О, имам страхотен филмов миш-маш.
Едно сърдито старо ченге говори с млад магьосник ...
оправи ми деня.
Кралица Худини!
Мръсния Хари Потър.
Не ми хареса първият филм с Хари Потър.
Книгата беше много по-добра.
Внимание, зубрач!
Една книга никога не може да е по-добра от филм.
Ако искаш да ми разкажеш нещо,
изиграй го с красиви хора, докато ям пуканки.
Не ме карай да се трудя.
Трябва да запомниш тази реч, когато бебето Боби порастне.
По този начин, ако поиска да чете, трябва да убием желанието му в зародиш.
Аз никога не разбрах значението "да убиеш в зародиш".
Трябва да е "да го захапеш за задника".
Оо!
"Да го захапеш за задника" има много повече смисъл,
Защото ако го направиш на някой,
той определено никога повече няма да направи отново това, което е правел.
Мразя, когато променяш фрази, които вече същестуват.
Радвам се, че Ели не е тук за да каже нейното досадно:
"Промяната е одобрена!"
Ух!
Минаха шест години.
Как не можа да запомниш, че обичам кафето си със захар?
Възможни отговори : А) Аз не съм твоята кучка.
и Б) тук има стотина души
всяка сутрин. Невъзможно е да се помнят такива работи.
Добре, ще спра това в зародиш.
О!
Помня всекиго.
Анди, ти искаш едно захарче. Ти - две.
Ти обичаш кафето си черно, като сърцето ти.
А Том го харесва... не искам да казвам как,
защото ме побиват тръпки. - С топка сметана.
Не че Замъглените Очи не помни.
Той изобщо не ни слуша.
Не знае нищо за нас.
- Това не е вярно. Аз съм страхотен слушател. - Не си.
Когато някой говори, очите ти се изцъклят като ...
Това е слушателското ми изражение.
Да, това също е и лицето ти за секс.
- Напълно вярно. - Какво?
Добре, ако си толкова добър слушател,
нямаш против да отговориш на няколко прости въпроса, нали?
Давай ги насам.
- Как се казва синът ми? - Дамян.
- Каква е моята последна работа? - Пас.
- Каква ми е фамилията? - Ти нямаш едно. Ти си като Принс.
- Кога е рожденият ми ден? - Преди няколко хилядолетия.
- Къде съм роден? - Дай ми секунда.
Страхотна работа, шампионе.
Добре момчета, стига сте се майтапили с него.
Джулс, той и за теб не знае нищо.
Знае, как да не знае.
Женени сме. Имаме по-дълбока връзка.
- Да бе. - Верно?
Тогава имам въпрос.
Моля те, недей.
Как е майчиното име на Джулс?
Ъ. Ами, мама.
Не, тя просто я нарича "мамо". Уф!
Ще ти подскажа -
римува се със средното име на Джулс.
А. Средното име на Джулс е...
- Кики. - Кики.
Така значи, Джулс Кики и майка и...
Фрики.
Мислиш, че името на майка ми е Фрики?
- Леле. - Не. Не, не, не.
Не, не. Тики!
Сники! Бики. Ли...
Това беше забавно.
Погледни. Още едно писмо от учителя на Стан.
- Някой умрял ли е? - Не.
Това нали не е като
номера с училищния хамстер-заложник.
Този път е по-лошо.
Давай, кажи ми.
Изглежда, че нашият син постоянно
си държи ръката в гащите.
Откъде мислиш, че се е научил на това?
Хвана ме.
От... видеоигрите?
Сигурно.
Преувеличаваш.
Не го правя постоянно.
О! Да не говориш за ръката в гащите ти?
Защото да, правиш го. Наистина.
- Казах ти! - Сега не е там!
Къде е другата ти ръка?
Не искам да кажа.
Добре де, правя го. Доста.
Но съм дискретен. Никой не забелязва.
Всички забелязват!
Затова Грейсън пръска с препарат
по всичко, което докоснеш.
Тя е права. Забелязваме.
Най-вече защото е грубо, но и понеже някои от нас
искат да научат и запомнят разни неща за хората, които обичат.
Винаги съм бил така.
Просто приятен, нормален тип, който може да не е най-добрия слушател,
но компенсира с тяло, което просто... не се...предава.
И двамата имате съпруги,
които искат да подменят всичко човешко у вас.
И смятам, че това е много здравословно в един брак.
Няма да стане. Веднъж минеш ли четиридесетте...
повече няма променяне. - Не е така.
Точно така, като това момиче по телевизия,
което иска да бъде Опра? Тя готви много.
- Рейчъл Рей! - Правилно.
Тя казва, че хората на нашата възраст се нуждаят от нови предизвикателства.
Трябва да изкачим нови планини.
Грейсън, новата ти планина е
е да научиш повече за хората в живота ти.
-Аз знам разни неща. -Кога е рождения ми ден?
-Ще се постарая повече. -Анди, твоята нова планина е
да извадиш мръсната си лапа от твоя космат буркан с бисквитки.
Е, ако ние трябва да се променим, ти не трябва ли също?
Каква е твоята планина?
Аз изкачвам планини през целия си живот!
Надуха ми корема млада,
спрях ходенето в колеж, започнах бизнес,
разведох се, ожених се отново...
Загубих няколко наистина красиви чаши за вино.
Вече няма нови планини за катерене за мен.
Да се съвещаваме. Коя е новата планина на Джулс?
Добре. Ами, да обръсне... да обръсне главата си.
-Не. Никой не печели. -Добре.
-О! Да си вземе бебе-шимпанзе. -Не. Да си изтръгне лицето.
-Ъм, да си сложи пиърсинг на езика. -Оо, не бих имал нищо против.
-Не. Ще получи фъфлене. -О, сетих се! Сетих се!
Какво? Какво? Какво? Какво?
Ще изкача, каквото и да ми дадете.
Трябва да прочетеш книга.
Мамка му.
Добре, хора, би ми било много приятно да изкача тази планина,
но е невъзможно.
Не мога да прочета книга.
-Защо? -Нямам нито една.
Затова ние ти донесохме няколко.
Това е най-ужасното нещо, което ми се е случвало,
а веднъж дори вечерях с Гай Фиери.
-Ух. -Бляк.
Вижте, опитах се.
Не мога да се съсредоточа достатъчно, за да прочета книга.
Толкова са скучни.
Искам да кажа, 30 секунди след като я отворя, съм дълбоко заспала.
Знаеш за какво говоря, нали, Лори?
Не. Аз съм ненаситен четец.
Откъде дори знаеш какво значи "ненаситен"?
От четенето. Обичам да чета.
Чета около...колко? Пет-шест книги на месец?
Повечето са исторически. Но не ме разбирайте погрешно.
Не съм от онези сноби, които са анти-фантасти.
Просто съм открила, че силата на фактите е пренебрегната
и че вътрешните политически борби
като Френската революция например
са малко по-приковаващи вниманието
от всичко, което е в роман на Джонатан Францел.
-Толкова много искам да те ударя точно сега. -Добре.
Мамо, някога чела ли си роман от корица до корица?
Не, но съм чела коледното издание на ИнСтайл.
Тежи около 12 килограма. Претеглих го.
О, вие вероятно си мислите, че съм ненаситен идиот.
-Не бих го казал точно... -Нека да й оставим момента.
Ей, Джулс, завършила си гимназия,
била си и в колеж, имаш лиценз за брокер,
отгледала си умно дете, и никога не си прочела книга?
-Мисля, че това е гениално. -Нали?
От всички хора, които не са прочели и една книга,
аз може би съм на умната.
-Така е. -Да.
Мога да се справя.
Имам точната книга за теб - "Да убиеш присмехулник".
Класика е. Това е история за семейство, което ти по принцип обичаш,
и действието се развива в твоя роден щат - Алабама.
Звучи идеално.
Запомни думите ми, Травис. Тя ще го направи.
Джулс!
Много ми хареса.
Джулс е толкова бясна, но не мога да се сдържа.
В момента, в който хората започнат да говорят
за най-незначителните подробности от живота си като къде са родени,
как е второто им име...
става толкова отегчително, че губя съзнание.
-Къде съм? -Точно.
Виждаш ли? И ти смяташ хората за толкова досадни, колкото и аз.
-Дори повече. -И все пак,
успяваш да ги изслушваш? Как го правиш?
Не е лесно. Имам няколко трика за това.
Като например, ако някой мрънка за неговия глупав живот,
си представям, че нещо наистина ужасно
ще се случи на детето ми, ако не слушам.
Това няма да проработи при теб, защото нямаш дете.
-Имам. -Добре, чудесно.
Това е един от триковете.
Но от друга страна, зависи кой говори.
Ето Лори, например.
Ако започне с една от нейните абсурдни истории,
се преструвам, че ми помага да съставя списък
с причини защо тя е най-голямата повлекана на света.
Как се справяш с Том?
Мисля за Том, като за някой, който ще ни убие всички един ден.
-Не би ме изненадало. -Да.
Така, че трябва да го слушаш в случай, че издаде някаква следа
за това, какво планира. Става въпрос за оцеляване.
Моля те, научи ме да слушам. Нека бъда твой ученик.
Добре, ще те науча, но очаквам пълно подчинение.
-Разбрано. -Обърни се,
върви 10 крачки, после спри.
Добре.
Сега какво?
Нищо. Това беше добре.
И все пак твърдя, че не го правя толкова често.
В момента е там.
Този път не бях аз!
Мисля, че този път се пъхна там сама.
Как ще спра това?
Можем да използваме бихевиористка терапия.
На животните прилагат електрошок
за да прекратят определени поведения.
Или мога да те преследвам цял ден
и всеки път като посегнеш към кошницата за пикник,
може да те бода с вилица.
Какво друго предлагаш?
Ами, на главите на кучетата слагат огромни конуси
за да не могат да хапят шевовете си.
И отново, не съм животно!
О! Защо?!
Оо.
Може би кучешкият конус не е лоша идея.
Това е унизително.
Сега не можеш да стигаш до долу.
Имаш ли нужда от един и за другата ръка?
Не, когато го правя с тази ръка
чувството е, че ме пипа непознат як мъж.
-Значи е страхотно? -Не, ужасяващо е.
Това имах предвид.
-Джулс! -Kъща!
Защо си на компютъра си?
Защото книгата постоянно ме приспиваше,
проверих в Уикипедия за да видя защо
и тогава това ме приспа.
Защо интернет трябва да изглежда като книга?
Това е прекалено трудно!
Защо не ме предизвикахте
да се преборя с мечка или нещо подобно?
Предпочиташ да се биеш с мечка пред това да прочетеш книга?
Да. С мечката поне имам шанс.
Това е нелепо! Просто прочети книгата.
И после ще можем да празнуваме, като гледаме филма?
-Има филм? -Да. Травис го има на DVD.
Невероятен е. Участва Грегъри Пек.
Аа, пилето на татко.
-Не, актьора. -Знам.
Късмет с книгата, Джулс.
Ето още един страхотен трик, когато се изолирам
просто казвам: "Това е изумително".
"Би ли повторил това отново?"
О! Или се преструваш, че скучните думи са храна
и си много гладен.
Това правя, когато те слушам.
Понякога се чувствам толкова задоволена след като говорим,
че мога да пропусна 1-2 хранения.
Хей, защо ми даваш всички тези трикове сега?
Имам чувството, че ме пращаш на бойното поле.
Така е. Ами, мисля, че най-добрия начин да се научиш да плуваш
е просто да влезеш в езерото.
Затова имам за теб някой, с който да прекараш време насаме
и той е много специален.
Неговата задръстеност, неговия весел тон,
и неговата склонност да напудря всичко поетично
го прави най-скучният човек на света.
Здравейте.
Не.
Да.
Реших, че ако добавиш бадемово масло
към двойното лате, става почти прекрасно.
Това е изумително. Ще го повториш ли?
Латето ми. Когато добавиш бадемово масло,
дълбочината на нотките и...
Както и да е. Знаеш ли какво осъзнах.
Грейсън никога не е чувал историята
как първо разбра, че си влюбен в Лори.
Ами, заповядай, седни, приятелю.
Чака те дълго преживяване.
Ъъ...
Ами, нали знаеш,
не е нужно сега да му казваш всичко.
Беше слънчев ден през юни.
Малка банда на име "Снежен патрул" катереше класациите.
Чувствам се, все едно съм на клада.
Така се чувствах и аз, когато я видях за пръв път.
Тя беше неподвижна, сияйна,
косата й се развяваше на бриза.
като на Леголас от "Властелинът на пръстените".
Аа.
Татко, трябва ми ръката на Хълк.
Не, на мен ми трябва.
Добре, вземи я.
Хей! Ало!
Тук няма никой.
Само аз и ти сме.
Направи го! Никой няма да разбере.
Не мога. Трябва да спра.
Но на мен ми е толкова студено!
Не е вярно. Просто се опитваш да ме изиграеш.
Просто искам да си ида вкъщи.
Помогни ми.
Помогни ми да се прибера.
Моля те?
От кога стоиш там?
Има ли значение?
Ще изгледам всичко от тази проклета книга.
Уоу, знаех, че това ще е грубо, но беше ужасно.
Не мисля, че някога ще бъда същия.
Какво се случи?
Трябваше да разговарям с Травис.
-Сериозно, как го правиш? -Просто трябва да си спомниш, че
той е най-красивото момче в целия свят
и, че обичаш всичко в него.
Обичаш квадратната му глава
и дори неговите малки пръсти с малките рижи косми на тях.
Дори дъхът му. Независимо от всичко, на мен ми мирише сладко.
Трябва да се кача горе и...
имам нужда да взема Големият Чък.
Слабак! Нали знаеш, че е нужна работа за да изкачиш планина, брат!
Не ме виждаш мен да се предавам!
Къде си?! Ела и се изправи срещу мен!
Оу, не се бавят със същината.
Джем, спри! Прекалено опасно е!
Престани, Скаут! Не става въпрос за нас в момента.
Става въпрос за страната ни.
Трябва да убием този присмехулник
преди да убие Президента!
О, Боже. Това е добро.
Тогава да хванем този негодник!
Ето го! Огън!
-Бам, бам! -Бум, бум!
Какво?
-Бам! -Баа!
Ако сте харесали филма...
-Ще се влюбите в книгата! -Здравей, Джулс.
Ей, хвана ли се на моя измъчван убиец?
Не исках да преигравам,
но мисля, че беше удар в десятката.
Не, беше чудесно.
И, Джулс, наистина,
няма да мръднем докато не започнеш да четеш книгата.
Добре.
Ей, това няма да подейства.
Тя знае, че не можем да я видим.
По дяволите.
Здравей, Джулс.
Благодаря ти, че ще гледаш Малкия Боби вместо мен тази вечер.
Гледах филма.
Знаеш ли, не знам какво ме ядосва повече-
че ми причинихте това,
или че никога няма да разбера дали са убили този присмехулник
преди да стигне до Белия дом.
Всъщност имах много добра идея за края,
където изтезаваният шпионин убива присмехулника...
точно преди да открие, че...
този същият присмехулник...
е негов баща.
Уоу.
Знам.
Значи...
ще пребориш ли това довечера или какво?
Страхувам се, че тази планина не може да бъде изкачена.
И знаеш ли какво осъзнах? Не ми пука.
Четенето не е моето нещо. Аз съм...аз съм говорещ и вършещ типаж.
Можеш да ме изкараш пред хиляда малки деца точно сега,
и ще кажа същото нещо-
четенето е за загубеняци.
Не мога да повярвам, че просто ще се предадеш.
Къде щях да съм аз, ако просто се бях предала,
когато ти се опитваше да ме убедиш,
че мога да бъда повече от тъп градски парцал,
който се сби с Ричард Греко?
-Какво? -Веднъж ме пререди в бара,
и аз го нарекох бледо подобие на Деп.
Той откачи, така че аз го нокаутирах.
И когато се съвзе, се натискахме в тоалетната.
Все още ми звъни. Травис мисли, че ми е чичо.
Това е Чичо Ричи?
Травис му дължи пари постоянно.
Виж, искам да кажа, че ти никога не се отказа от мен.
И виж коя съм днес.
И аз вярвам в теб, Джулс.
"Когато беше почти на 13,
моят брат Джем счупи лошо ръката си в лакътя."
Това беше хилядният път, в който прочетох това изречение.
Чао, скъпи.
Чао.
Нямах шанс срещу Травис.
Започна да говори как първо е разбрал, че наистина е харесал Лори,
но после некадърността му беше прекалено силна.
Трав беше труден и за мен. За известно време,
трябваше да се разхождам с името му, написано на ръката ми.
Дай ми трик да го слушам.
Малки очички, в крайна сметка
ще трябва да измислиш твои трикове, и те няма да работят
освен ако не разбереш, защо ги правиш.
Знаеш ли защо?
За да нямам проблеми с Джулс ли?
Не, защото те е грижа за тази група,
и на тях им пука понеже ти знаеш разни неща за тях.
Затова знам, че си израстнал в Кентъки,
твоето презиме е Шанън,
и твоят детски герой е бил Вана Белия.
Той е толкова нежен и търпелив.
Дзън!
Ей.
Ти знаеш всичко това за мен.
Това значи, че те е грижа за мен.
Не, грижа ме е за Джулс,
и тя ще се ядоса, ако не те познавам.
Може би ме е грижа за теб малко.
-Някой иска ли бисквитка? -Никога.
И аз не искам.
Добре.
Аз съм най-щастлив,
когато съм затъкнал ръка в колана си. И какво?
Не правя лошо на никого. Не мога да се променя.
-Искам да ти разкажа една история. -Не искам да я слушам.
-За баща ми е. -Ураа!
Когато бях дете, баща ми ме научи, всичко което знаеше-
как да ловя риба на колан,
най-сполучливият начин да впечатлиш всяко момиче, което и да е.
-Такъв си късметлия. -И аз така си мислех,
докато не се появих в първия ден на училище
с колан, който миришеше на пъстърва
и не се опитах да впечатля сладко момиче с пръдня.
Не мина много добре.
Баща ми беше скаран с дрехите. Не знаех за боксерки
докато не станах шести клас в лагера с преспиване
когато другите къмпингуващи не направиха клада от прашките ми.
И какъв беше смисълът на това?
Дете, което боготвори баща си, ще направи всичко за да бъде като него.
Ще се променя.
Всеки момент.
♪ Джулс е ядосана и продължава да настоява ♪
♪ не знае колко е трудно ♪
♪ за мен да слушам ♪
♪ но когато хвана ето тази китара ♪
♪ ми помага да си спомня точно кои сте ♪
♪ синът на Ели, неговото име е Стан ♪
♪ а Анди е бил богат човек ♪
♪ Лори е излизала с Чарли Шийн ♪
♪ а моето момиче Джулс е била кралица на бала ♪
♪ измисли дума като "бразелка" ♪
♪ за да запомни, че фамилията на Том е Газелка ♪
♪ Анди обича неговите овесени пайове ♪
♪ а Травис е гледал "Аватар" 19 пъти ♪
♪ 19 пъти? Наистина ли? 19 пъти? ♪
♪ рожденият ден на Ели е на 28 май ♪
♪ а първата дума на Лори е била 'хвърлям в затвора' ♪
♪ ръцете на Анди постоянно са в панталоните му ♪
♪ но това не означава, че е откачен ♪
♪ не означава, че е откачен ♪
♪ сега нека да се върнем на Джулс ♪
♪ нейното презиме е ... ♪
ами...
♪ кучко, моля те, това е моята съпруга ♪
♪ знам, че името е Кики ♪
♪ и това е моята нова планина, която да изкача ♪
♪ "Внимавам, уча се да слушам" ♪
песен
-Йей! -Йей! Да!
Виждате ли, от сега нататък, всичко което искате да запомня
накарайте ме да го изпея и просто ще добавя нов куплет.
Много ми хареса, скъпи. Гордея се с теб!
И аз се гордея с теб.
Аплодисменти за Джулс.
Затова, че прочете книга!
Няма да аплодирам това.
Е, няма да лъжа. Не беше лесно.
Имам чувството, че тази книга взе нещо от мен.
И няма да мога никога да си го върна.
Но, ще ви кажа едно нещо -
никога няма прочета друга книга отново.
Не пляскаме ли на това? Извинявайте.
И накрая, всички
можете ли да се обърнете към Анди торес?
Който стои пред вас без ръка в панталоните си!
-Да! -Не, благодаря.
Сериозно, отказах се от навика си.
Ей, вижте, знам, че сте скептични.
Но, повярвайте ми, излекуван е.
Ако не беше, щях ли да му позволя да прави това?
Давай, Анди.
-Аха! -О, Боже.
-Какво ви казах? -Оу.
-Отказах се от навика!
Н-не мога да чуя, защото ми покриваш ушите.
Не се отказах от навика,
но обещах да не го правя пред теб или пред Стан.
Не казвайте на Трав. Сделка?
-Йей! -Йей!
-Впечатлени ли сте? -Вкарай го в песента, скъпи?
♪ И Травис току-що имаше топки по лицето си ♪
Какво?
Здрасти, скъпа.
Оу. Ами, просто...не мога.
Това заради изнасилването на Анди над лицето ми ли е?
Просто продължавам да виждам това странно нещо.
И поради някаква причина, ти си в сауна
и си в безсъзнание, защото са те надрусали.
И тогава Анди влиза и той...
много нежно слага част от неговите "части"
на лицето ти.
И изглежда като мокра торба за покупки от супермаркета.
Виж, къпах се 5 пъти.
Жулих си бузите, докато не ми потече кръв.
Чисто е.
Нали? Трябва да можем да се целунем отново.
Не. Знаеш ли?
Прав си. Съжалявам.
Прав си.
-Обичам те. -И аз те обичам.
Бу, бу, бу, бу...
Стига де!