Не само сърцевината на атласа на Патагония,
но и след това е продължил да унищожава първото издание на "Гетсби".
Ако искаш да спре да ти яде книгите,
престани да им купуваш кожени подвързии.
Ще ти купя нова.
Не мисля, че ти плащам достатъчно,
за да я замените, г-н Рийз, и пропускате смисъла.
Някои неща просто не могат да бъдат заменени.
Кафе.
Финч, нямаха от твоя Сенша чай,
затова ти взех ментов Медли.
О, тогава ще пропусна, благодаря.
Оводняването по време на наблюдение е нож с две остриета.
Забравил си бутилката си от вода ли, Финч?
Добре, ето го.
Добър вечер, Бени.
Я пак, защо го наблюдаваме?
Имаме достоверна информация, че г-н Беласко
излиза от рамките на HR.
Член на тази организация може да се опита да го убие,
или той може да опита да убие някого от тях, предполагам,
но не ми изглежда вероятно.
Достоверна информация, а?
Явно вие двамата ще се справите с това.
Да, просто трябва да чакаме тук
за да видим кое мръсно ченге ще се появи да убие Бени.
После ще му спасим живота.
Правите работата ни да звучи толкова просто.
Трябва да бъде. Ти ни напускаш.
Доведе в къщи звяр.
Трябва да го разхождам и поя,
да го храня, да го пазя да не изяде още някоя от книгите ми.
Г-н Рийз. Детектив.
Ааа, не.
Стига, това е класика.
Класическият рок ме приспива.
Още се опитвам да свикна с това.
- Да подранявам. - Подраняваш?
Аз съм в "Убийства", Джон.
Обикновено, ако прекарваш време с мен,
е защото вече си мъртъв.
Само го погледни,
просто се размотава.
Дори не знае какво го очаква.
Би трябвало да знае,
щом е откраднал от корумпирани ченгета.
Не, виждала съм много трупове.
Знаеш ли кое е общото между тях?
Никой от тях не изглежда сякаш го е очаквал.
Ей, Момчето-Чудо.
Време е отново да се престориш на детектив.
Двама типове от Братството са застреляни.
Няма да отговарям на никакви въпроси.
Единственият оцелял - човекът на Илаяс.
Казва се Карло.
Ще видя какво мога да разбера.
Финч, имам две мъртви момчета от Братството
чиито номера въобще не са излизали.
Да не е някакъв бъг в Машината?
Надявам се, че не.
Може да е случайно престъпление.
Машината вижда само преднамерените.
Може Илаяс да е поръчал стрелбата
като отмъщение срещу Доминик,
задето изчезнаха трима от хората му.
И току що получихме нов номер
не свързан с Доминик и Илаяс.
Чейс Патерсън, на 25,
семейството му е избито през 2008.
Навремето Чейс е бил основният заподозрян.
Бил ли е обвинен въобще?
Не, преди да го обвинят или арестуват,
г-н Патерсън напуснал страната.
Току що се е върнал в Ню Йорк
след седем години в Париж.
Вие с Фъско се занимайте с Доминик и Илаяс.
Аз мога да се справя с едно убийство и сам.
Предполагаемо убийство.
Може би досието по случая на Чейс ще помогне да разясним нещата.
Ще сляза в склада с доказателствата да поогледам.
Поздравления?
Само не ми купувай онзи блендер още, Хари.
Сега, когато Самарянин издирва Машината,
реших, че ние трябва да започнем собствено търсене.
Опитах да се сближа с някого,
за когото мислех, че има вътрешна информация.
Приключи зле.
Не само още съм на пазара,
но и нямаме никакви улики, които да ни помогнат да я открием.
Г-це Гроувс, какво ще кажете да ударите едно рамо
в спирането на гангстерска война?
Ще включва и определянето на това
дали Машината функционира правилно.
Кога започваме?
Сигурно е някаква грешка.
Исках само досието по случая Патерсън.
Не беше на правилното място.
Открих го в основните вещи на детектива.
Вещи?
Вещите на детектива сега са доказателства.
Доказателства, ли? Защо?
Тя беше убита.
_
Синхрон и корекции от n17t01 ПРИЯТНО ГЛЕДАНЕ!
Студено ли ти е?
О, не, добре съм.
Знаеш ли кое е по-кофти от наблюдението?
Да се върнеш в участъка в 17:00
и три часа да попълваш документи за наблюдението.
Няма бумащина, когато работиш
с мен и Финч.
Това му е хубавото. Каскадите, които правиш...
При военните не беше много по-добре.
И там има много бюрократщина.
Никога не ми е пукало за бюрократщината.
Макар че моето време не беше като твоето.
Ти беше офицер. Аз бях прост редник-изпълнител.
Не бях особено добър в нищо,
не и в началото.
А по-късно в какво стана добър?
В изпълнението на заповеди.
Станах твърде добър в това.
Някога мислил ли си за бъдещето,
да правиш нещо друго?
Разбира се.
В някои дни виждам толкова много смърт,
че ми се ще просто да си събера багажа
и да се махна.
Къде би отишла?
На плажа.
Да, някъде, където няма кръв.
Да не се появявам на нечия врата
с новини, които знам, че ще съсипят живота им.
Само аз и много слънчеви лъчи.
И какво те спира?
Два часа на плажа и ще си изгубя разсъдъка.
Освен това не бих спряла Тейлър от училище.
Справя се добре, разбираш ли?
Има достойни оценки, създава достойни приятелства,
и е много горд от майка си.
Обзалагам се, че е.
_
Ей, партньоре, по какво работиш?
По един стар случай. Нищо спешно.
Очилатко и Петифурката ще посетят
момчето на Илаяс - Карло.
Може би аз трябва да остана и да ти помогна с този случай.
Не си точно служителят на месеца.
Казваш, че съм лошо ченге?
Казвам, че си ужасно ченге.
Ей.
Наред ли е всичко?
Върви помогни на Финч. Аз се справям.
Имаме голям случай.
Домашно нападение, Парк Авеню.
Четворно убийство.
Ще ти покажа как се прави.
Ти си новобранката. Ти ще носиш папката.
Патерсън са от богата закваска,
което значи и че имат много адвокати.
Разбираш ли какво казвам?
Да, ще го направим по учебник.
Точно, и само аз ще говоря.
Съжалявам, сър, но г-н Патерсън
помоли да не го безпокоят.
Детектив съм.
Трябва да хвърля един бърз поглед на мястото.
Чейс...г-н Патерсън отсяда в друг апартамент в сградата
откакто се върна,
докато продаде мансардата в която се е случило всичко.
Ще се обадя на домоуправителя,
за да видя дали той може да ви разведе.
Добре, имаме четири жертви.
Мама, татко и две от порасналите им деца.
Открих ги тук тази сутрин, вързани,
с прерязани гърла.
Връзваме ли се на нападение
в сграда с портиер на Парк Авеню?
Може да е вътрешна работа.
Каза две от порасналите им деца.
Има ли друго?
Чейс Патерсън, на 18, единственият син.
Миналата година го изритали от училището-интернат,
защото намерили оборудване за наркотици в стаята му.
Той ги е открил.
Нещо специфично ли търсите, детектив?
Просто денят е натоварен.
И всички сте присъствали снощи.
Тръгнахме си след като вечерята беше сервирана.
И най-малкото хлапе, Чейс, въобще не се появи.
Точно така.
Той разбираше ли се с родителите си?
Имаха търкания.
Значи Чейс се е карал с родителите си.
Постоянно.
Но не сте чули нищо
в нощта на убийствата?
Нищо.
Знаеш ли какво е това?
Хвана ме неподготвена.
Чист нефрит.
Лесен за носене, лесен за залагане,
за 20 хилядарки.
Значи, ако Чейс е избил семейството си
и е откраднал техни вещи за пари за наркотици,
защо ще остави това?
Защо не го попиташ?
Какво се случи, Чейс?
Излязох за вечерта.
Не исках да събудя някой, когато се прибирам.
Какво видя?
Теса, после другата ми сестра,
и родителите ми, всичките завързани в редица.
Някой им беше прерязал гърлата.
Защо цялото ти семейство е било в къщи онази вечер?
Вечеряхме заедно всяка неделя.
Тогава ти защо не си бил?
Хайде, Чейс, какво не ми казваш?
Нищо.
Вече разказах историята си.
Защо тогава я криеш сега?
Не я крия.
Разказах я на нея.
- На нея? - Детективката.
Картър, така се казваше, нали?
Дадох на нея алибито си.
Сега, разкажи ми, Чейс, къде беше снощи?
В хижата ни в Скатскилс.
И какво правеше?
Рецидивирах.
Преди снощи, бях чист от 6 месеца.
Родителите ти вярваха ли в това?
След последния ми рецидив,
мама ме намери в безсъзнание
в спалнята ми.
Каза ми, че е държала ръката ми
по целия път от вкъщи до болницата.
Не я пуснала, докато не съм се събудил.
Така правят майките.
Трябваше да отида в клиника.
Всеки ден,
мама ме придружаваше на срещите.
Казах й: "Третираш ме като дете"
А тя какво отговори?
Че съм дете,
нейното дете.
Когато се прибрах у дома сутринта,
щях да я моля да ми прости,
и изведнъж
нея вече я нямаше.
Тях всички ги нямаше.
Добре, Чейс, не си го направил ти.
Кой го направи?
Кажи ми.
Или ме обвинете, или ме пуснете.
Някакво наркоманче избива цялото си семейство за пари за дрога.
После се замъква в хижата
за да не може никой да потвърди алибито му.
Стига, ти сама го каза.
Кога за последно си чула за нападение
в сграда с портиер на Парк Авеню?
Защо не искаш да го арестуваме?
Взрях се в очите му.
Той е увреден,
но няма никакъв начин
да е прерязал гърлото на майка си.
Търни.
Благодаря.
ДНК-то на убиеца съвпада с фамилното.
Отивам в хижата,
да видя дали аз мога да потвърдя историята му.
- Благодаря, Карло. - Дръжте тази психопатка далеч от мен.
Харолд, говори ли с човека на Илаяс - Карло?
Г-ца Гроувс току що приключи разпита му.
Излиза, че Карло е отишъл в магазина
за да осребри безплатен купон за сандвич.
Докато чакал,
хората на Доминик влезли
и отишли за чипс и сос.
Сигурно са отивали на пикник.
Излиза, че е било случайно престъпление,
което означава, че Машината
наистина функционира както трябва.
Определихте ли дали г-н Патерсън
е жертва или престъпник?
Не още, но го следя.
Ще те срещна.
Опитвате се да спрете гангстерска война, помниш ли?
И сега след като знаеш моите планове за пенсиониране,
какво планира мъжът с костюма,
след като свали костюма?
Не съм мислил много-много.
Не си играй с мен, Джон.
Точно почистих резервното си оръжие.
Хайде, изплюй камъчето.
За хора като нас няма после.
Без плаж за теб
и без пенсиониране за мен.
Ние не живеем в приказките.
Така сме устроени.
Не го вярваш наистина.
Кажи ми нещо.
Как преди всичко стигна дотук?
Сигурна съм, че ти ни докара дотук.
Не, тук, в тази кола, пиещи студено кафе,
дебнейки собственик на бар посред нощите.
Ами, къде другаде да бъда?
Ходила си в юридически колеж.
Ъглова кантора в центъра?
Благодаря, че доказа гледната ми точка.
Тръгнах по една пътека,
но се промених,
защото това не беше крайната ми цел, Джон.
И ти можеш да се промениш.
Никой не се променя, Картър.
Тук си, защото винаги натук си вървяла.
"Никой не се променя," каза човекът
който беше скитник, в първате нощ, когато го срещнах.
Ти може да не си се променил,
но гардеробът ти - да.
Та по какъвто и път да си поел,
си направил отклонение.
Да, но ще стигна където съм тръгнал, съвсем скоро.
Какво значи това?
Ей, добри новини.
Очилатко каза да ви донеса вечеря.
Прекъсвам ли нещо?
Не, но хот-догът не е вечеря, Фъско,
не и за нормалните хора.
Предполагам, че е важен жестът.
Не искате помощта ми? Няма проблем.
Има по-готини места на които да ходя.
Успех с този.
Какво имаше предвид, Джон?
Просто исках да кажа, че нещата трябва да се правят
по начина по който се предполага.
Добре. Както искаш.
И какво значи това?
Това значи, че има два вида приятели,
тези, с които обсъждаш играта,
и тези, с които споделяш живота си--
истинските случки.
Според теб, аз от кои искаш да бъда.
Трябва да решиш,
защото, за шпионин, лъжата не е силната ти страна.
Има ли някой тук?
Чейс.
Дойдох да поговорим.
Защо не излезеш, така че да те виждам?
- Картър. - По-добре се връщай тук.
Не мога. Мисля, че Чейс беше тук.
Не и ако не си на летище JFK.
Хлапето е взело полет за Париж
преди час.
И хванахме друг.
Домашен скандал, долен Ийст Сайд.
Не, ами Патерсън?
Съжалявам, Картър. Прекъсваш ми.
_
Детектив.
Не е много мъдро да се промъкваш зад хората.
Не се промъквах. Хижата е моя.
Но онези наркотици не са.
Какво искаш да кажеш?
Някой ги е подхвърлил.
Някой? Кой?
Фил, какво става?
Казвам се Гил, не Фил,
и това е последният път, в който правиш тази грешка,
братче.
Братче?
Не че съм горд да нарека един наркоман-загубеняк
свой брат.
Сигурно си го наследил от страна на майка си.
Казваш, че баща ми--
Нашият баща!
Познавал майка ми от гимназията.
Бил наистина мил с нея, докато не я изчукал.
Такъв беше баща ни.
И заради това ти го уби,
както и цялото ми семейство.
Ами моето семейство?
Когато мама умря, нямах никого,
затова издирих баща си,
но той имаше ново семейство,
и се опита да ми плати, за да се махна.
Всеки баща, предал сина си два пъти,
не заслужава да има семейство.
Защо не уби и мен?
О, планирах го,
но ти замина.
И трябваше да изчакам 7 години,
за да те гледам как ще се самоубиеш.
Сядай.
Вземи хапчетата.
Глътни ги.
Давам ти около осем часа живот.
Няма нужда да се плашиш.
Ще седя точно тук, до теб.
Ще наблюдавам всяка минута от смъртта ти.
Инспекторе.
Вие ченгетата имате навика
да се появявате в неподходящия момент.
Колежката ти, детективката,
и тя ме прекъсна.
Навремето обаче, бях твърде страхлив за да убия ченге.
Както и да е, нея я застреляха миналата година?
Което показва, че трябваше да я убия,
когато имах възможността.
Когато номерът ти излезе-- е, знаеш израза.
Не мога да изкопая дупка без лопата.
Не мърдай оттук.
Не ти ли е студено? Аз замръзвам.
Сега за времето ли ще си говорим?
Добре, за какво искаш да си говорим, Картър?
Не е въпроса какво искам да си говорим аз.
А за какво бих разговаряла, ако ти пожелаеш.
Нощта в която се срещнахме,
патрулът те прибра от влак Джей на Канала.
Може би си отивал да си
купиш билет в 3:00 сутринта,
или може би си щял да се разхождаш
по моста Бруклин.
За тази пътека ли говореше?
Казваше се Джесика,
макар че мисля, че ти вече го знаеш.
Тя обичаше влака,
заспиваше в него.
Разказваше кофти вицове,
и ме хващаше, когато се преструвах, че ми харесват.
А смехът й--
Боже, обичах смеха й.
Не можеш да се виниш за това, което й се е случило, Джон.
Не е въпрос на вина. Това е факт.
Тя се нуждаеше от мен, а аз я изоставих.
Може ли да попитам защо?
Мислех, че няма да се върна жив.
Тя заслужаваше по-добър живот,
отколкото очакването да се превърна във вдовица.
Тя заслужаваше щастие.
Но не стана така.
Съжалявам, Джон.
Но не ти се връзвам.
Може да си успял да измамиш полицейския си психолог
с тази версия, може би дори себе си.
Но не и теб, а?
Не, забравяш, че и аз съм минала през това.
Ти вече си бил изпратен,
когато си прекратил нещата.
По дяволите, бил си на активна военна служба, когато се срещнахме,
така че, ще ми кажеш ли какво се случи в действителност?
Какво значение има сега?
Има, защото се боя, че ще използваш
тази клета жена, за да застреляш всекиго
до самия горчив край,
защото каквото и да не ми казваш,
това е истинската причина да си сам, Джон.
И защото времето изтича.
Време?
По дяволите, имаме всичкото време на света.
Бени заспа.
Ще минат часове преди Финч да ни донесе закуска.
Не, чуй ме, Джон.
ТВОЕТО време изтича.
Умираш, Джон.
Какво?
Не разбирам.
Хвана го, Джон,
чудовището, което изби семейството на Чейс,
но и той добре те докопа.
Успя да стигнеш до колата на Чейс.
Трябва да намериш помощ, а ако не го направиш,
ще умреш, както и Чейс.
_
Изгубил съм кръв, но не мисля
че ще умра преди те да дойдат.
Преди да дойде кой?
Фъско, Финч, може би Рут.
Забрави ли?
Не каза на никого, че ще идваш тук.
Верен на себе си,
не се обади на никого,
та, боя се, Джон, че сме само аз и ти.
Но си прав.
Вероятно няма да изкървиш до смърт.
Първо ще те убие студът,
освен ако не направиш нещо по въпроса.
Трябва да вземеш ключовете, Джон.
Ей, Очилатко.
Информацията от Карло доведе ли до нещо?
За съжаление - не, и се опитвам безуспешно
да се свържа с г-н Рийз.
Да, ами, успех.
Не съм виждал и чувал фризирания Коломбо
от сутринта.
Така ли?
Защо, нещо притеснява ли те?
Нищо конкретно.
Къде беше той, когато говорихте за последно?
Следеше Чейс Патерсън.
Патерсън...това ли е случаят, по който Момчето-Чудо работеше?
Боя се, че да.
Ами, ако ти го чуеш,
ще ме уведомиш ли?
Да, разбира се.
Тревожиш се твърде много, Хари.
Сигурна съм, че където и да е,
големият дръвник може да се погрижи за себе си.
Добре, продължавай да се движиш.
Знаеш как става...ако спреш, умираш.
Хайде, бил си и по-зле.
Не преодоля всичко това
само за да умреш сега,
тук навън, сам, в ръцете на някакъв психопат,
произвел един късметлийски изстрел.
Не мисля така.
Добро момче, Джон.
Знаех си, че ще се справиш.
Сигурна ли си, че си бил разпитващ,
а не строг сержант?
Мислех, че обичаш да изпълняваш заповеди.
Сега, мислиш ли, че ще успееш да се върнеш?
Ще изкървя до смърт.
Поне ще послушам хубава музика.
Поне за тази сме на едно мнение.
Липсваше ми.
Това е добре.
Да си липсвал, значи че си означавал нещо за хората,
докато си съществувал.
Е...
Сега си ченге?
- Не истинско. - Не?
Е, тази значка изглежда доста истинска.
Както и мъртвото лошо момче в снега.
Дори имаш партньор. Горкият Фъско.
Чакай.
Какво правим тук още?
Мога да ни закарам обратно.
Джон, чуй ме.
Нещо не е наред с отоплението.
- Не, не е така. - Аз направо изгарям.
Защо не виждам дъха ти?
Не е горещо. Твърде студено е.
Двигателят няма да запали.
Колите не обичат студа.
- Стига, Джон.
Знаеш го.
Топлината която чувстваш, е халюцинация,
последният симптом на хипотермията.
Умираш от студ, Джон.
Джон. Джон!
Трябва да останеш буден. Концентрирай се.
Къде отиваш?
На магистралата. Мога да спра някоя кола.
Говори хипотермията. Объркан си.
Не съм. Виж, идва една.
Излез от колата, и умираш.
Но светлината.
Това не са фарове. Това е луната.
Луната?
Бурята премина.
Никой не идва.
Той наистина те разтревожи, нали Хари?
Джон винаги е поддържал определена дистанция,
но това не е в стила му.
Откри ли нещо?
Успях да изолирам местоположението
на последната връзка на телефона му с мрежата ни.
За съжаление скоро сигналът се изгуби,
и нямам други средства с които да определя локацията му.
Съжалявам, Хари.
Прекрасно, нали?
Няма шум, няма хора.
Нищо.
Може също така да ми кажеш
защо наистина я изостави.
Няма смисъл да отнасяш тайни там, където отиваш.
Повярвай ми.
На първата мисия--
Бяхме извън Херат,
пробивахме си път през планините през нощта.
Чухме стрелба.
Група Рейнджъри
се натъкнали на талибани в тъмното.
Докато стигнем дотам всички бяха мъртви.
И двете страни.
Просто едно от онези неща.
Трябваше да сме прехвърлили планините преди изгрев,
затова ги претърсихме, взехме им разпознавателните табелки,
водата им, амунициите им,
и просто продължихме.
И забелязах нещо.
Всички те имаха снимки--
приятелка, жена, дете.
След известно време осъзнах,
че всеки, когото открих и от двете страни, има снимка.
Борели са се за нещо.
Умирали са за нещо.
Реших, че ако нямам снимка,
която да нося със себе си,
ще бъда по-добър в работата си,
затова, когато се върнах,
скъсах с Джесика.
Тогава може би си прав.
Може би пътят по който си вървял досега,
е пътят, довел те точно тук.
Не се обаждаш на никого, изключваш всички.
- Не всички. - Какво?
Теб не те изключих.
Имахме връзка.
Можех да говоря с теб за важни неща,
нещата, които наистина имат смисъл.
Но, Джон,
никога не го направи.
Какво? Разбира се, че го направих.
Онази нощ, когато дебнехме пред бара.
- Говорихме. - Да, говорихме за музика.
- За работите ни. - И за Джесика.
Не, Джон.
Да, разказах ти за нея,
как обичаше влака и заспиваше в него.
Иска ми се да бяхме провели този разговор,
но никога не го направихме.
Ето, тази снимка.
Помниш ли?
Пазеше я, и ми я даде
когато говорихме за нея, онази нощ.
Запазих снимката, но никога не ти я дадох.
Говореше за пътя, на който си.
Попитах дали искаш да говорим за това,
и ти не пожела.
- Поисках. - Не.
Пусна няколко вица.
После увеличи радиото,
и това беше.
Не стигнахме до Джесика.
Запазих тази снимка
за да ти я дам в подходящия момент,
когато ще пожелаеш да споделиш тази част от живота си с мен,
но ти никога не го направи, Джон.
Така е, както го каза.
Тук си, защото винаги си вървял насам.
Исках да говоря за нея с теб.
Просто ми се искаше да имахме повече време.
Да, ами, това е нещото, което все не ни достига.
Права си.
Не допускам хората до себе си.
Но не затова не казах на никого за случая.
Исках да го приключа сам.
- Само аз. - Защо?
Беше възможност да бъда отново близо до теб.
И не исках да споделя това с никого другиго.
Има друга причина да запазя тази снимка.
Беше твоя страна, която никога не бях виждала.
Щастлив, обнадежден.
Влюбен.
Можеш отново да се чувстваш така, Джон.
Само трябва да се държиш.
Има хора, които ги е грижа за теб,
които те обичат.
Просто трябва да ги допуснеш до себе си.
Както ми каза преди--
независимо дали ми харесва, или не,
аз не бях сама.
Нито пък ти.
Ще останеш ли с мен още мъничко?
Да, разбира се.
Просто се дръж, Джон.
Ей, Джос.
Успяхме.
Извинете за забавянето и неточностите! Лили