Не вірю, що зустрінуся з твоїми батьками.
Слухайте, вони нічого не знають про Скотта й інші речі.
Вони думають, що ми тут на канікулах. Гаразд?
На канікулах.
Не віриться, що це твій будинок.
Я уявляла, що ти виросла в поганому районі.
Я народилася в хорошому
і понадилася в поганий, бо там були наркотики.
Не зважайте, якщо вони поводитимуться дивно або відсторонено.
Вони упереджені щодо моїх друзів.
Як життя, ковбої? Вітаю на нашому ранчо.
Малкольме, ходи подивися, що нам приволік койот.
Філе, дуже співчуваю твоїй втраті.
О, Філе.
Мій бідний хлопчику.
Усе добре. Зайдімо.
У вас такий гарний дім.
Так, я в захваті
від цих поличок.
Так, на середній лежали декоративні груші,
поки Мей їх не вкрала і не накликала біду на нашу сім'ю.
Філе, виголосиш тост?
Найперше дуже дякую за теплий прийом.
Мені дуже непросто, відтоді як помер батько,
особливо тому, що це через мене що він пішов з сім'ї.
Ні, Філіпе. Навряд чи це так.
Дякую, Малкольме, але коли мені було чотири, помер мій рідний батько.
Мама знову закохалася, коли мені було шість,
і вітчим переїхав до нас.
Він виховував мене як рідного.
Купував мені насіння, водив на бейсбол,
але я закривався від нього.
Мене дратувало в ньому все.
Він човгав, коли ходив. Його машина була коричневою.
Ще в нього був халат, від якого дуже смерділо.
Але моя мама так сильно його любила.
І одного дня, коли мені було 14,
я скоїв дещо лихе.
Сказав мамі, що бачив його з іншою жінкою.
Я сказав: «Клянуся, мамо, я бачив, як він цілував її груди».
Вони гиркалися п'ять годин,
а я принишк у своїй кімнаті.
Потім я почув, як гупнули двері ... та й по всьому.
Більше я його не бачив.
-Господи, Філе. -Дякую, Філіпе.
Схоже, це була цілком твоя провина.
-Будьмо. -Будьмо.
Філе, ти спатимеш на дивані.
Дівчата, ви ... в кімнаті Мей.
Ви певно змучені. Лягайте спати.
-Я геть не сонна. -Ми погуляємо.
Так.
-Вип'ємо... -На добраніч.
Гаразд.
Добре, так. На добраніч.
То як тобі прокинутися в Торонто?
В моїй дитячій спальні.
-Просвітлює. -Так?
Не вірю, що Джеймс Дін грав на гобої і слухав Бетт Мідлер у дитинстві.
То що хочеш робити?
Тут десь є дитяче двостороннє дилдо?
-Боженько. -Так?
Можна щось придумати з цим гобоєм.
Стук-стук.
Річ у тім, що Верховний Суд
це не те ж саме, що Сенат.
-Дякую. Доброго ранку. -О, привіт.
Який безглуздий фарс.
Сніданок через 20 хвилин.
-Мамо. -Так?
Ми з Джордж приїхали, щоб гарно провести час разом.
Разом з нами.
Мей, моя довіра до тебе
десь на рівні мінус 84%.
Тому фізична присутність обов'язкова. Чекаю через 20 хвилин.
Чудово.
-Можна спитати? -Так.
Ти вкрала ті декоративні груші?
Ти серйозно?
Ти мені не віриш?
Я хочу вірити, але з тобою це непросто.
Ми приїхали сюди, щоб ти поговорила зі Скоттом,
а ти ще жодного разу його не згадала.
Я сподіваюся, ти дотримаєшся слова
і доведеш, що серйозно...
Я зроблю це. Піду зараз.
Я піду і поговорю з ним.
І все буде скінчено.
Я поговорю зі Скоттом.
-Справді? Добре. -Так.
-А потім ми з тобою розважимося. -Добре.
Зачини двері і не кажи батькам, що я вислизнула.
Добре.
Я повернуся
до сніданку.
Як пройшло?
Не дуже. Я не пішла. Просто пів години просиділа на даху.
-Що, прямо там? -Так.
О господи. Мей.
Джордж, я знаю, ти хочеш, щоб я опанувала себе.
Щоб я розібралася в собі і припинила сіпатися як навіжена.
Я теж цього хочу.
Але дуже страшна і особиста річ,
і я мушу зробити це по-своєму.
І коли мені не вірять і вважають
мене брехункою,
це не сприяє особистісному зростанню.
Мені треба попісяти.
О, добре. Привіт.
-Що відбувається? -Ну, гаразд.
Малкольме.
Привіт, люба.
Я викачував твою сечу в ємність, щоб перевірити її на наркотики.
Я думала, ти викрутишся якось.
Ні, все гаразд. Ліндо, ми маємо право.
Ні. Якщо вам потрібна моя сеча,
попросіть, і я з радістю її надам.
Чому б не отримати її з першоджерела?
-О господи. -Боже мій, Мей!
-Що? -Привіт усім.
Що коїться... Умазаний дудар!
Що відбувається?
-Боже мій! -Так. Вони перевіряють мою сечу.
-Ми чули, як ти вислизнула... -Я намагаюся стати кращою...
Філе, можеш подивитися, чи мої батьки досі там?
Так, вони там.
Це якесь божевілля. Вони тримають нас на прив'язі.
Вони завжди такі.
Може, я їх відволічу? А ви втечете через чорний хід.
-Справді? -Що? Ні, Філе.
Ми гарно проведемо час. Підемо втрьох погуляємо.
Ненавиджу бути неввічливим, але мені краще з твоїми батьками.
Дивина.
Це так дивно чути, ти ж щойно...
Не знаю, чи вам хтось це казав, але ви двоє ... це прірва,
коли ви разом.
Ви занурені у власні проблеми.
Ніколи не чув, щоб ви говорили, наприклад, про науку.
-Науку? -Що?
Хочу невелику перерву від цієї драми.
-Це було... -Так, це несправедливо.
-Несправедливо. -Ми мелодраматичні?
-Не думаю. -Ні! Ми ж не Сід Вішез і Ненсі.
Гаразд, іди.
-Мені тут подобається. -Так?
Так.
Усюди курять траву.
Це мені здається, чи тут купа гей-пар?
Це якийсь гейський район?
Ні, навіть близько.
В Канаді всі просто дуже розслаблені й інтегровані.
Ймовірно, що всі на цій вулиці бісексуальні чи поліаморні.
Може, і я б такою була, якби тут виросла.
Може, ти була б поліаморною?
Ні, не знаю.
Тобі б це не сподобалося.
Але ти хочеш бути поліаморною?
Це дуже цікаво.
Не знаю. Так, мабуть.
-Може, колись. -Колись?
Мей Мартін?
О господи, Денні!
Дідько, це ти!
-Привіт, як життя? -Так.
Інкбой знає, що ти тут?
Була дуже рада бачити.
Круто, ходімо десь вип'ємо.
-Ходімо. -Так.
Так.
Пам'ятаєш цю рекламу в 90-х з Енді Макдавелл?
Для «L'Oréal», де вона фехтує і говорить про омолодження шкіри.
Так.
-Я шаліла від Енді Макдавелл. -Овва.
Я хотіла, щоб вона ввійшла в мене.
Хочеш, я ввійду?
Так.
-Справді? -Так.
Вона витріщається на тебе весь вечір. Ти їй подобаєшся.
Це нісенітниця. Ні.
Перепрошую, але ти себе бачила? Ти королева балу.
Серйозно.
Так, добре.
Що б ти робила, якби мене тут не було?
Ти сама по собі.
Ти в Канаді. Купила випити.
-Відчуваєш себе канадкою. -Добре.
Ти б пішла туди?
-До... -Так.
Так.
Справді?
-Так. -Гаразд.
-Привіт! Ну як? -Привіт.
Усе добре?
Так.
-Так? -Усе гаразд.
-Справді? -Так, це було сексі.
Дуже сексуально.
Хочеш піти звідси?
-Гаразд. -Але максимально швидко?
Добре.
Добре. Ходімо!
Це було круто.
І дроту нема.
Сосиска без дроту.
Це добре.
Дякую, пане.
Назвав мене паном.
-Ти чула? -Так.
Люди завжди звуть мене паном.
Так.
А ти як...
Коли ти думаєш про мене, ти сприймаєш мене як дівчину чи хлопця,
як гадаєш?
-Просто як тебе. -Ага.
Важливіше, як ти себе сприймаєш?
-Просто як себе. -Так.
Для мене це не має значення.
-Не знаю, як це сказати. -Саме в цьому й річ.
Це небінарність, Мей.
Тобі треба це загуглити.
-Так. -Так.
-Мабуть, треба. -Ти кажеш, а я знаходжу правильні слова.
-Це правильне слово? -Так, те, що треба.
Може, мені й психотерапевта загуглити.
Так.
Ти б могла знайти його тут.
Ми б переїхали сюди.
Почали все з початку.
Мей Мартін!
-Курва. -Привіт!
-Ні, Джордж. -Свій чи чужий?
Чужий! Ми у великій небезпеці. Тікаймо!
Мей!
-Уже все. -Впевнена?
Так, ми відірвалися.
-Викличемо поліцію? -Що ми скажемо?
Що дилер вимагає гроші, які я йому заборгувала?
Боже, я така мокра зараз.
-Ти як? -Добре.
-Вибач. -Ой, леле! Це було так страшно.
На якій ми зараз вулиці?
Не знаю. А що?
Здається, я тут колись жила.
У цьому будинку?
Так, здається... Мене глючить!
Я жила тут зі Скоттом.
Тут була кухня,
а це була його кімната.
Мей, це приватна власність.
-Нам не можна... -Сказитися.
Моя кімната позаду. Підемо?
-Справді? -Так, ходи.
Але, Мей, це...
Просто...
Так! Це вона.
Це моя кімната.
-У вас були окремі кімнати? -Так.
Так. Я хотіла власну кімнату.
Я не хотіла бути з ним,
коли ми з'їхалися. Я думала, ми друзі.
О господи, там хтось спить.
Там хтось спить. Треба йти. Ми не можемо. Мей.
Саме там стояло моє ліжко.
Курва. Я можу пригадати відчуття килима під ногами.
А якщо вона прокинеться і помітить нас?
Я залазила під це ліжко.
Ховалася там вряди-годи.
Так.
Дідько!
Я викличу поліцію, збоченці!
Лайно!
Мей Мартін!
-Боже мій! -Виходь!
Куди вони пішли?
Я не хочу померти в Канаді.
Що ти робиш?
Мей!
Я тебе знайду!
Де вони?
Тікайте, поросята!
Пані, ви не бачили тут двох проноз?
Мене ледь не пограбували два підлітка.
Я кохаю тебе
так міцно.
Курва.
Джордж, зупинися.
Зупинися.
Боже мій. Курва.
-Мей, що не так? -О господи!
Дідько.
Що? Що сталося?
Хотіла б я знати,
якою людиною я б могла бути.
Якби я ніколи його не зустріла.
Я не справляюсь.
З життям, з...
з моїм коханням до тебе.
Мей, будь ласка, послухай. Послухай мене.
Добре?
Ти ледве справляєшся,
але в тому то і річ, що справляєшся.
Щодня.
Справляєшся.
-Так. -Так.
Так.
Ти не хочеш вибратися за місто?
Поїхати кудись.
Так, хочу.
Так.
Може, на природу?
Бо ми ще ніколи не бували на природі.
«Коли питання не має однозначного розв'язку,
є лише одна чесна відповідь».
«Сіра зона між так і ні».
Привіт.
-Що ви робите? -Я читаю твоїй матері «Код да Вінчі».
А.
-Вона дуже напружена. -А.
Так, ти могла подзвонити.
Я проспала хвилин 20 за всю ніч,
поки ти кололась там бензином з коміками.
Багато моїх хороших друзів ... коміки.
Але колись вам доведеться довіритися мені.
Як тобі можна довіряти,
якщо ти досі не зізналася, що зробила
з моїми грушами?
-Боже мій. -Це було б першим кроком.
Я не знаю, як це ще сказати. Я не чіпала...
Вони були там, а потім щезли.
Можна вас попросити піти в сад?
Час вам щось показати.
Боже мій! Мої груші.
Я цим не пишаюся.
В 2003-му
я незграбно переставляв моделі кораблів
і скинув груші з полиці.
Вони розбилися.
І я поховав їх тут, у саду.
Не можу це сприйняти.
Я не знав, що ти звинуватиш Мей, а коли це сталося,
було вже пізно викопувати...
цю жахливу таємницю.
Мабуть, мені треба було поговорити з тобою.
Я просто не хотіла знати.
-Ми їх нарешті знайшли... -Я говорю не про груші.
Я знаю, були речі,
про які я повинна була спитати.
Я просто не хотіла нічого знати.
Бо коли ти знаєш, ти знаєш.
Розумієш? Ти не можеш відмовитися знати.
Ти звинувачуєш мене в цьому?
Ні, я...
Я тебе не звинувачую.
Я просто...
Якби я могла почати все з початку,
щойно зустріти вас і сказати: «Я Мей. Хочете бути моїми батьками?»
Минуле завжди з нами, мавпочко.
Секрет у тому, щоб воно не затуляло те, що попереду.
Відтепер
розповідай нам усе. Так?
Так, відтепер.
-Так. -Ага.
-Ніколи так не обіймалася з батьками. -І я.
Це так прекрасно.
-Привіт. -Привіт.
Сказала Філу про наш план?
Який план?
Ми ідемо на північ, до лісу.
Знайшли помешкання біля озера,
і подумали, що можна потусуватися там утрьох на природі.
Я пообіцяв полагодити годівницю Малкольма.
Тому...
Якщо хочеш, залишайся.
Можеш спати в моїй кімнаті поки, якщо ви не проти.
Ми в захваті.
Залишайся, скільки хочеш, мій хлопчику.
Залишайся назавжди.
Дякую, Мей.
Подзвонимо, коли доберемося.
Думаєш, усе буде добре?
Якщо впадуть в озеро,
вони переохолодяться і вмруть за лічені хвилини.
Усе буде добре. Вони розумні.
Ми їдемо, природо.
Мушу тебе попередити, що, коли їду на північ,
люблю вполювати великого звіра.
Правда?
-Ні! -А.
Ого.
Мені потрібно заїхати в одне місце.
Куди?
В клуб комедії.
«БОБЕР»
Хочеш, я піду з тобою?
Ні.
Але дякую.
Привіт! Мені треба з тобою поговорити.
Привіт.
-Тут? -Так.
Хлопці, можете вийти?
-Дякую. -Нащо? Хай залишаються.
Вони знали.
Всі знали.
Хочеш сісти чи...
Хочу поставити тобі кілька питань.
Влаштуєш мені Me Too?
Курва.
Просто хочу поговорити.
Бляха, хочу поговорити зі своїм другом.
Гаразд. Добре.
Коли ти взяв мене до себе,
ти знав, які стосунки хочеш зі мною?
Ні. Я взяв тебе, бо тобі було нікуди піти,
а потім, гадаю,
закохався в тебе.
Точно.
А як я ставилася до цього?
Я не знаю.
Ти була не в захваті. Ти не хотіла цього.
Так, пам'ятаю, я говорила про це часто.
То що трапилося? Ти виморив мене чи як?
Годі тобі. Ми закохалися.
Така дурня,
але коли ти сказав, що хочеш оженитися,
ти цього хотів?
Ні. Тобто
люди говорять такі нісенітниці.
Але я кохав тебе.
І тоді я буквально підтримував тебе.
Це було важко. Я старався, щоб ти не вживала.
Я почувався наче...
Наче хто? Що ти відчував?
Гаразд.
Я відчував,
що маю право розслабитися.
Право.
Я вибачався багато разів.
Так.
Я шматок лайна, і ліпше б я помер. Не знаю, що ти від мене хочеш.
Ти можеш говорити собі, що я головна причина твоїх проблем,
якщо тобі так легше, але...
коли я зустрів тебе, ти була в дупі.
Я це знаю.
Ти була зіпсованою, розлюченою наркоманкою. Постійно брехала.
Я працюю над цим. Але спершу мені треба поговорити з тобою.
Чому зі мною?
Чому не з Майком чи будь-ким з тих хлопців, яким було начхати на тебе.
Я кохав тебе.
Ти була моїм найкращим другом, і в нас був дім.
Саме тому і болить.
Болить, бо я тобі довіряла.
А тепер вся любов у моїх грудях
наче клубок змій.
І такий бруд.
Це через ту жінку, яка тобі дзвонила?
Послухай. Так.
Була ще одна жінка,
трохи замолода. Але...
Є назва для занадто молодих жінок. Діти!
Боже. Припини.
Пішов ти, Скотте.
То що?
Я поганець?
Що?
Я навіть не знаю, що це означає.
Що це означає?
Я люблю тебе.
І я тебе люблю.
Ти віриш мені?
Що тепер?
Я не хочу тебе більше бачити
чи говорити з тобою.
Усе добре?
Так, їдьмо. Вперед.
Добре.
-Можеш зупинитися на секунду? -Так.
Добре!
Тепер можемо їхати.
Гаразд.
Якось за мною гнався ведмідь.
Справді?
Не знаю. Я не впевнена.
Як почуваєшся?
Набридла сама собі.
-Розумієш? -Так.
А ти як почуваєшся?
Так, добре.
Мені подобається Канада.
Але тут ти не зможеш почати все спочатку, так?
Навряд.
Може, колись.
Може, колись ми переїдемо в якесь шалене місце, наприклад в Іспанію.
Так.
Займатимемося підльодною ловлею у Норвегії.
-Так. Добре. -Якщо захочемо. Все що завгодно.
Гадаю ти вже...
не потрібна мені так, як раніше.
Але я тебе хочу.
А ти хочеш мене?
Так, хочу.
-Добре. -Так.
То...
що таке фотосинтез?
Добре, фотосинтез ... це процес, завдяки якому...
Це хімічний процес.
За допомогою світла рослини перетворюють вуглекислий газ і воду
на енергію.
-За допомогою світла? -Так.
Збожеволіти можна.
Якщо тобі подобається, розповім ще про хлорофіл.
-Що це в біса таке? -Бачила зелені рослини?
-Я бачила зелені рослини. -Так, зелень.
То що робить їх зеленими?
-Так? -Хлорофіл!
Переклад субтитрів: Людмила Речич