"Колись була собі планета, дуже схожа на всі інші...
...і зовсім неважлива.
Ця планета надіслала всесвіту повідомлення.
Відгомін дзвону серед зірок,
що долинув до найтемніших куточків світу.
І ВСІ прийшли подивитися.
Хоча ніхто і не зрозумів повідомлення,
усі, хто його чули відчували страх.
Крім одного чоловіка. Чоловіка, який відстояв Різдво."
Я приніс доказ відваги
і дружелюбності.
Що це за корабель
і чому ви тут?
Вкажіть свій вид і планету походження.
Знищити!
- Знищити! - Хендлесс?
Знищити! Знищити!
- Знищити! - Хендлесс?
Знищити!
У мене стріляють на кожному кораблі, на який я потрапляю.
Хендлесс, я сказав: "Відправ мене на корабель."
А не : "Відправ мене на корабель Далеків."
Не перенось мене на корабель Далеків, коли в мене в руках деталь від Далека!
Ой!
- Ви не наголошували на цьому. - А ти подумай головою!
- Хоча чим тобі ще думати.
Вони всі тут - Далеки, Сонтаранці, Терелептілси, Сливини.
І вони навіть не воюють, а просто припаркувалися. Чому?
Повідомлення було розіслане по всьому всесвіту.
Так,так, повідомлення, повідомлення. Навіть я не можу його перекласти.
- То чому вони всі тут, якщо вони навіть його не зрозуміли? - Ви ж тут.
Ну ти ж знаєш, я одержимий. А в них яка відмазка?
Що означає це повідомлення?
О,ні. Нагадай мені, щоб я перемістив телефон
назад в консольну кімнату. Бо це вже навіть смішно.
Увага! Інформація для розгляду.
Так?
Ви мусите перемістити телефонний пристрій назад в консольну кімнату.
Ні, ні. Ні,ні,ні,ні. Ні, не зараз! Нагадай мені пізніше.
- Коли? -Не знаю, просто пізніше, просто вибери час.
- Коли? - Не знаю, у будь -який інший час. Коли подумаєш, що я забув.
- Коли? - Просто вибери будь -яке число, вирази його в
хвилинах, і коли цей час пройде,
нагадай мені перемістити телефонний пристрій назад в консольну кімнату.
Прийнято.
Ці кібер-вечори пролетять і не помітиш!
Алло. ТАРДІС.
Терміново. Ти мій хлопець.
Ого -го! Добре, чудово.
Я може і застарів у певних питаннях,
але обіцяю підівчити дещо.
Ні,ні, ти не насправді мій хлопець.
Ох, а це було швидко. Ця розмова схожа на американські гірки.
Але мені потрібен хлопець дуже швидко.
Ну сподіваюся ти будеш приємнішою до наступного.
Ні, мовчи. Різдвяний обід...
я готую. - І?
І я можливо
випадково створила хлопця.
Так, в мене теж таке було раз і позбутися того андроїда було дуже важко.
Ні, не андроїда, несправжнього, уявного хлопця.
-І я сказала, що він прийде на Різдвяний обід. - Так.
Хенделс, глянь, новий корабель.
Добре, цього разу візьмемо з собою ТАРДІС.
Прийди на Різдвяний обід. Зроби це для мене.
Прийди на Різдвяний обід і будь моєю парою.
Вибач, я трохи прослухав в кінці. Треба бігти!
Добре, не панікуйте, я прийшов з...
- Тривога! Тривога! - ...миром. Ні.
Зловмисника виявлено. Зловмисника буде оновлено.
Вибач.
Ти мені потрібен. Я готую Різдвяний обід!
А в мене стріляли Кіберлюди!
- А ми не можемо зайнятися обома проблемами? - Так, чому б і ні?
Щасливого Різдва!
Як там індичка?
Чудово, так, так, з нею все прекрасно.
Ну як, вона мертва і обезглавлена,
але так проходить Різдво для індичок.
Я напевно вип'ю трохи більше.
- Ось, бабусю. - Ти її вчасно поставила?
-Тату, я поставила її, коли ти мені подзвонив. - Я тобі на мейл скинув деякі інструк
Ну звичайно.
Упс!
Докторе, ти мені так потрібен...
Клара!
Ні, стоп, стій, не рухайся, нічого не роби!
Чому, що таке? Що не так?
Ти голий.
Так я голий. Не знав чи ти помітиш.
Докторе, чому ти голий?
Тому, що я йду в церкву.
- Краще? - Це було швидко.
Голограмний одяг, спроектований прямо на твою сітківку ока.
-Але під ним ти все одно голий? - Всі голі під своїм одягом.
Фу, не кажи такого, це ж Різдво.
Пішли, познайомишся з моєю родиною.
Привіт, тож, ось і він!
Привіт, Освальди. Привіт! Щасливого Різдва.
Привіт, привіт!
Привіт, красуне.
Хтось хочу пограти в Твістер?
Тож.. це Доктор. Мій хлопець.
Ніхто не привітається?
Привіт.
Вибачте нас на хвилинку.
Слухай, в мене є ідея як пом'ягшити атмосферу.
Може я спроетую свій голограмний одяг
на їхні сітківки теж?
Отже, просто, щоб уточнити, ніхто крім мене не бачить твого одягу?
Так, і я починаю думати, що саме це викликає напругу.
То як ми граємо в Твістер?
-Негайно на кухню! - Перепрошую.
Вибачте. ..він швед.
Докторе, будь ласка!
Ох, це ніколи не подіє, правда ж?
Що не так? Думаєш, вона ще не готова?
Думаю, що в хорошого ветеринара у неї були б ще великі шанси вижити.
- Добре, ну тоді.. використай додаток. - Додаток? - На своїй викрутці. Зроби нею щось
Ні, однозначно ні, вона не діє на індичку.
Ніщо не діє на індичку. Тобі б знадобилася машина часу.
Що?
- Не можна використовувати ТАРДІС для такого. - Якого такого?
Пропущених днів народжень, бронювання місця в ресторані.
І ,будь ласка, навчись нарешті користуватися iPlayer.
Оох, вихорна кулінарія?
Так, вплив часових вітрів.
Або вона стане смаколиком, або ж знесе яйця.
Інформація до відома.
- Що це? - Ох, просто частинка Кіберлюдини.
Він доправить нас в церкву вчасно.
Я його трохи удосконалив. Забрав всю середину,
але там ще залишилася база даних.
Знайшов його на Молдоварському ринку.
Планету ідентифіковано з аналізу повдомлення.
Добре, круто, продовжуй. Давай, розкажи нам, що це за планета? Говори.
Обробка офіційного імені.
Обробка.
Добре, я не підганяю. Не спіши!
А чому ти просто не спустишся туди і не глянеш?
Вона захищена. Навіть ТАРДІС не може прорватися крізь щит.
Галліфрей.
Що ти сказав?
Галліфрей.
Як таке може бути? Галліфрей? Що ти маєш на увазі?
Підтверджено.
Назва планети -Галліфрей.
Ти бачиш ЦЕ?
Галлфірей -це мій дім. Я впізнаю його, коли побачу.
ЦЕ не Галліфрей!!
- Докторе, ти в порядку? - Це не Галліфрей. Його більше нема.
Якщо тільки не...
Якщо тільки ти його не врятував. Ти думав, що у тебе вийшло.
Навіть якщо планета вижила, вона зникла з цього всесвіту.
Це не мій дім!
Цього не може бути.
Що це?
Папський Мейнфрейм.
Це велика літаюча церква.
Перший корабель, що прибув. Саме вони закрили планету.
Вони можуть пропустити нас вниз.
Твоя подруга?
Таша Лем, Верховна Матір.
Ох, вона запрошує нас на борт.
Чому?
- Тому що я попросив її. Ковтни це. - Що це?
- Твій голограмний проектор. Ти не можеш зайти в церкву одягнена!
У мене немає відчуття, що я у щось вдягнена.
-Я знаю, розслабляє, правда? - Що це за місце?
Церква Папського Менфейму - охоронна служба всього всесвіту.
-Охоронна церква? - Так.
Гарантує безпеку цього світу і настпуного!
Я урочисто кланяюся Верховній Матері.
Ласкаво прошу до церкви Папського Мейнфрейму.
Ваша нагота цінується.
- Привіт, малий. - Чудесне плаття!
Це нове тіло? Ану покрутися!
Ташо, ця розвалюха? Я тебе прошу, я ганяю в ньому століттями.
Все одно гарне. Облягаюче.
- Тож, привіт! Я теж тут! - Кларо, це Таша Лем,
Голова церкви Папського Мейнфрейму.
Ташо, хо-хо-хо, це моя...
.. моя помічниця, Клара Освальд.
Місс Клара Освальд.
Ми пройдемо до моєї каплиці.
Всі почесті на місці, жерт не потрібно.
Таша закрила планету.
Але ти ж можеш пропустити мене туди, правда, Ташо?
У мене будуть умови.
Мені треба дещо обговорити з Доктором наодинці.
Ти нас .. не залишиш?
Все що ти хочеш сказати мені, ти можеш говорити при Кларі.
Ну.. більшість.
Напевно, половину, може менше...
ніж.
А взагалі, Кларо, ти не проти нас тут почекати?
Не переживай! Знайдіть собі кімнату.
Так, добре. Ні, перестань!
Голова психічних космічних монахинь. Так на тебе схоже!
Ну...
Докторе?
Вівтар схожий на ліжко.
Ліжко схоже на вівтар.
Так.
Перепрошую.
Це повідомлення...
... передається через весь час і простір.
Які емоції воно викликає в тебе?
- Емоції? - Кожна розумна істота у всесвіті, яка вловила цей сигнал
відчула щось. Щось обеззброююче.
Що?
Страх. Чистий, непідробний жах.
Я бачила тебе,а потім забула. Як так може бути?
Добре, то що це за сигнал, звідки він надходить?
Це поселення. Людська колонія, другого рівня. Ферма практично.
Добре. Хтось вже спускався перевірити?
Якщо хоча б один корабель приземлиться, всі інші послідують за ним, почнеться різ
На щастя, ми опинилися тут перші, і закрили цю планету.
Ми зберігаємо перемир'я, блокуючи їх усіх.
Далеки, Кіберлюди - хтось з них - може легко прорватися крізь твій захист.
Можливо. Але ж вони бояться, пам'ятаєш? Ніхто не хоче бути першим.
- Я хочу. - Я на це розраховувала.
Зізнайся...
Що ти таке? Чому я постійно тебе забуваю?
Зізнайся. Зізнайся.
Все добре?
Так. Так, добре.
Вибачте.
І так, це мій телепорт.
Я може висадити тебе тільки за межами міста.
Знайти джерело повідомлення і відрапортуй мені через годину.
І ти поплатишся головою Докторе, якщо влипнеш там в якісь неприємності.
Коли я таке робив?
Не відповідай.
- Що? - Я не дурна.
Усі в церкві навчені бачити крізь голограми.
Ах, круто.
Віддай. Ти не візьмеш з собою туди жодну технологію.
Що я б зробив ключем? Ти... всередину...негайно.
Ти можеш викликати свою ТАРДІС.
ТАРДІС не працює на дистанційному керуванні.
Добре, якщо тобі від цього буде легше, то тримай.
Пам'ятай. Я хочу, щоб ти повернувся за годину.
- Ох, холодно, дуже холодно. - Не переживай.
В оболонці твоєї голограми є фільтер обігріву,
він включиться, дай йому хвилинку.
Отже, миле маленьке містечко покрите снігом, половина всесвіту в жаху.
Чому?
О Господи!
Що?
- Тут щось під снігом, це... - Що це?
Воно холодне.
Добре, просто відійди, буль ласка, Кларо.
Це камінь. Це просто камінь. Це всього на всього статуя.
Кларо, відійди від неї!
Кларо, дивися на неї, не відводь погляду! Не кліпай!
- Що це? - Там під снігом Скорботний Янгол.
На вигляд як статуя -але насправді це не так. Можеш витягнути свою ногу?
- Тільки якщо скину черевик. - Ти не взути. - Хороше зауваження.
- Добре, тягни сильніше! - Я стараюся.
- Раз, два, три!
Так!
- Вони вилазять з- під снігу. - О Боже!
- Дивися на них. На всіх них. - Чому?
Квантово-замкнена форма життя - може рухатися лише якщо поза полем зору.
Що вони тут роблять?
Те ж що й усі інші - прориваються крізь Ташин щит.
Не відводь очей!
Не можу. Я не бачу - сніг очі застить.
- Мені лише треба викликати ТАРДІС. - Вона ж не керується дистанційно.
- Ні, але вона може прилетіти до ключа. - Але ж вона забрала твій ключ!
Вона забрала один з них!
Активація двигунів.
Старий ключ у шевелюрі. Класика!
Гаразд, прямуємо на загадкове повідомлення.
Ооо, так, мені це до вподоби - загадкове повідомлення.
Ти поголив голову?
Ага. Хитрий план аби прорватися крізь щит.
- Тобі просто стало нудно одного вечора, так? - Так, трохи знудився.
І з бровами те ж саме сталося?
Ні, вони просто невиразні.
Так, сідаємо біля джерела сигналу.
Я ввімкну двигуни у беззвучному режимі, не хочу створювати переполох.
- Вдягни його назад. - Чому?
Твої вуха наче закрилки в ракети.
Я знаю!
Ох, добре бути знову вдягненою.
Так набагато карще, правда?
І так, що ми тут маємо?
Зараз тільки друга година, тут напевно дуже короткі дні.
Повідомлення надходить з вежі.
Агов! Агов, там!
І так, ми пара з іншого міста
Мене звати, напевно, Хенк або Рок, якось так.
- Обо Дейзі? - Мовчи.
Добрий день, приємно вас зустріти, гарний сніг.
Дуже приємно познайомитися.
-Дуже приємно. - Дуже приємно.
Я - Доктор. Я - Володар Часу з планети Галліфрей.
Я викрав машину часу і втік
і з тих пір я нехтую головним законом власного народу.
Це не зовсія те, що я хотів сказати.
Я вчителька англійської з планети Земля,
і я втекла з чоловіком з космосу, тому що мені дуже подобається...
Вам, напевно, слід припинити говорити, поки ви не звикнете до цього.
- Звикнемо до чого? - Як ви сказали вас звуть?
- Любитель командувати приховується за життєрадіснітсю. - У мене перука!
Ну так, тепер я розумію. Так, звичайно. Це поле правди.
О, це так дивно. Я вже роками не чув про поле правди.
- У мене перука! - Ніихто не може збрехати в цьому місті.
Особливо так близько до вежі.
- А хіба це не ускладнює життя? - Взагалі ні. - Так.
Це місто. Як воно зветься?
Це Різдво.
Зараз липень.
Ні, це місто. Назва міста - Різдво.
- Будьте тут щасливі. - Ви також.
Як можна назвати місто Різдвом?
Не знаю, а як може бути острів Пасхи?
Можливо, тут просто гарно. Я вже майже не хочу з'ясовувати що тут не так.
Ось ти де.
І що ж тебе затримало?
- Що сталося? - Це просто тріщина у стіні.
Я знав.
Я завжди знав, що це не скінчилося.
Що це?
Розкол реальності.
Крихітний уламок 26 червня 2010.
- Той день, коли всесвіт вибухнув. - Я цього не пам'ятаю!
- Я все налагодив, все з'єднав. - Це добре.
Саме моя TARDIS вперше викликала той вибух.
Я відчував певну відповідальність. Але шрам залишився.
Послаблення структури всього всесвіту.
І хтось намагається прорватися крізь нього, з-за меж нашого всесвіту,
невідомо звідки. Звісно, звісно.
- В цьому є сенс. - Справді? - Так.
Якщо намагаєшься пройти крізь стіну, обиратимеш найслабкіше місце.
Щоб потрапити в цей всесвіт, треба знайти тріщину, тому що...
Ні! Якщо ти намагаєшься знову потрапити у цей всесвіт.
Ти сказав Галліфрей. Чому ти сказав Галліфрей?
Аналіз структури повідомлення ідентифікував Галліфрей,
згідно з базою даних TARDIS.
Ти ж казав, що Галліфрей зник.
Ні.
Я сказав, що він опинився в іншому всесвіті.
Повідомлення надходить звідси. Наскільки я розумію, поле правди також.
Якщо це Володарі Часу... Якщо це Володарі Часу...
Печатка Верховної Ради Галіфрея,
зрізав її з Мастера в Мертвій Зоні.
В її атомній структурі захований алгоритм
Використай його, щоб розшифрувати повідомлення.
Повідомлення розшифровується.
Іде аналіз.
Доступна інформація.
Повідомлення -це запит інформації.
Це питання. Чому ти не можеш просто сказати, що це питання?
Воно спроекторване на весь час і простір і постійно повторюється.
Найстаріше питання у всесвіті, сховане на видноті...
Попередження - переклад буде доступний
усім формам життя.
Переклад такий.
Доктор хто...
З'єднай мене з Доктором. Негайно!
Питання на яке тільки я зможе відповісти. А поле правди для того,щоб
я не збрехав.
Якщо я скажу своє ім'я, вони знатимуть, що знайшли саме те місце...
...і що можуть безпечно повернутися через тріщину.
Володарі Часу?
Добре, а що тобі буде?
Якщо ти відповіш на питання, і вони повернуться, що буде?
Ах, віднеси це в ТАРДІС
і встав в зарядний пристрій для звукової викрутки.
- Чому? - Пекло.
Пекло, ось що буде, якщо Володарі Часу повернуться.
Там наверху половина всесвіту, готова розпочати вогонь будь -якої хвилини.
Тепер, будь ласка, біжи до ТАРДІС і зроби все, як я сказав.
"Докторе, поговори зі мною."
"Докторе! З'явися негайно!"
"Докторе!"
Верховна Матір, скажи мені одну річ-
ця планета... як вона називається?
"Трензалор."
І це все? Тепер ти зробиш щось розумне?
"Якщо ти назвеш своє ім'я, Володарі Часу повернуться."
Якщо вони повернуться, то з миром.
"Це не важливо. Вони зустрінуться з війною, яка ніколи не закінчиться."
"Війна Часу розпочнеться знову! Ти знаєш це, Докторе!"
Готово.
Ні, не смій. Ні,ні!
Вони просять в мене допомоги!
"Війна стане наслідком твоєї допомоги."
"Я не дозволю цьому статися, за будь -яку ціну"
"Назви своє ім'я і цей світ згорить!"
Ні, ця планета захищена.
Ей, ви всі, хочу щось сказати, дякую.
Новини, у Різдві з'явився новий шериф.
Привіт усім, я Доктор.
Увага. Увага всіх Каплиць і Хорів Папського Мейнфрейму.
Облога Трензалору почалася.
Зараз відбудеться непередбачена зміна віри.
З цієї хвилини і надалі я присвячую цю церкву одній меті.
Тиші.
Доктор не назве своє ім'я і війна не розпочнеться.
Тиша...наступить.
Тиша наступить.
" І з того часу,
Папський Мейнфрейм намагався зберегти мир
між Доктором і його ворогами."
Ми досі непомітні для Папського Мейнфрейму.
Командор Скарр! Це попередження про виявлення.
Наш невидимий щот під загрозою.
- Що з ним не так? - Я не знаю, я його не бачу.
Ну, для мене він досі невидимий.
Церква Папського Мейнфрейму
приносить вибачення за вашу смерть.
Загробні форми життя були повідомлені.
"Минали дні і роки,
а Доктор залишався вірним даному слову.
На полях Трензалору він був захисником,
свого власного народу і свєї нової домівки.
З часом, вороги Доктора знаходили нові,
дивніші шляхи потрапити в місто під назвою Різдво."
Ти там? Агов?
Я вже близько?
Там ще один!
Докторе! Докторе! Там ще один!
Спалити!
Розшукується Доктор.
Ось.
-Тримай, Барнабел. -Дякую.
Працює добре, хороший в дії. Тільки не залишай більше під дощем.
-Зремонтував колеса і антигравітаційність. - Анти -що?
Трошки мене занесло. А тепер, що у нас сьогодні?
Не підходь більше ні на крок.
Дерев'яний Кібермен. Гарно, мені подобається.
Низькі технології, не зачіпає сигналізацію нагорі.
Єдина крихта технології, що спромоглася проникнути сюди до карантину.
Щойно я надіслав інструкції твоїй наручній зброї,
аби вона змінила полярність та стріляла протилежним кінцем.
Коли вже ми стоїмо у полі правди,
ти розумієш, що я не міг збрехати.
Можеш просканувати мою викрутку, якщо хочеш,
упевнишся, що саме цей сигнал я й надіслав.
Сигнал підтверджено.
Так, мабуть варто було згадати -
ця штука на дерево не діє.
Надішли своїм друзям нагору повідомлення від Доктора.
Скажи, що Доктор залишається.
Наступний.
"З кожною перемогою місто святкувало."
А це я борюся на руках із Драконіанцем, я це пам'ятаю.
"З часом, здавалося, Доктор забув, що він колись жив іншим життям..."
Різдво під захистом.
"...і всі люди у місті полюбили чоловіка"
"який відстоював Різдво."
Ти маєш БУТИ п'яною жирафою, ти маєш віддатися цьому!
Не будьте крутими, друзі. Крутість - це НЕ круто!
Крутість - це не круто! А який танок ми танцюємо?
П'яна жирафа! П'яна жирафа!
Саме так! Щасливого Різдва. Обійми мене, давай.
Так!
Як там сарай твого батька?
Ти добре залагодив шпарину,
але тато каже, що він тепер більший зсередини!
Шшш! Вони всі теж такий захочуть!
Що це? Що це за шум?
Ну! Де ж тебе носило 300 років?!
-Га! Що це? - Це мій корабель.
- Твій що? - Моя ТАРДІС. Саме так я сюди і потрапив спочатку.
Це означає, що ти йдеш?
Що ти тут робиш?
- Я... Я була у космосі. - Ну, ти була у воронці часу.
Вона, напевне, розширила силове поле. Не дивно...
Не дивно, що вона спізнилася, поки тебе тягала.
Ти мене обдурив.
Я тебе врятував.
Ти навіть не попрощався.
Я на тебе дуже злий!
А я з тобою взагалі не розмовляю!
О, Докторе, лагодиш іграшки і б'єшся із монстрами.
Індичка ще не готова.
- Він і досі задає питання? - О, без зупину.
Ходімо нагору, вже майже час.
- Для чого? - Світанку.
Світло стає лише на кілька хвилин, ти не захочеш це пропустити.
Це глухий кут.
Вони не атакуватимуть, якщо тільки я не випущу Володарів Часу.
А я не можу втікти,
бо вони спалять цю планету аби зупинити Повелителів Часу.
Гей, після усіх цих років,
я нарешті знайшов місце, де я постійно потрібен.
- Місто із назвою Різдво! - Могло бути гірше.
Ось так, друже. Зручно?
Зручність недоречна.
- А так, так краще? - Підтверджую.
Не напружуйся, друже.
Він старішає.
Я роблю все що можу для нього, але...
Я ж не можу дістати запчастини, розумієш.
Так, мені це знайомо.
Звідки ти дістав це?
Маю постачальника. Рожеві найкращі.
Я виявив несправність.
Гей, не переймайся, Гендлзе, тобі наснилося.
Сонце зійде зовсім скоро, тільки тримайся.
Я виявив... несправність.
Я... Я виявив несправність.
Гей, Гендлзе.
Давай. Давай. Ще один світанок, ти це можеш.
Ти це маєш. Давай, тримайся.
Увага! Аварія! Ува...
Гендлзе, що таке, що з тобою?
Необхідно діяти терміново!
Ти маєш перестановити телефон назад в консольну кімнату.
Повернися.
Гендлзе?
Гендлзе...
Дякую, Гендлзе, гарна робота.
Гарна робота, друже.
Як тобі моє нове житло?
Я підіймаюся сюди раз на день, на кілька хвилин...
нагадати собі, що саме я захищаю.
Воно прекрасне.
Чому ти мене відіслав?
Бо якби не відіслав, то я б давно вже тебе поховав.
Ні, не поховав би. Я б не дозволила тобі застрягти тут.
Ха! Усі десь застрягають рано чи пізно,
Кларо. Усе закінчується.
Крім тебе.
Ти помітила? Я тепер стариган.
Але ти не помираєш. Ти змінюєшся. Ти знову з'являєшся із новим обличчям.
Ні, не вічно. Я можу змінитися 12 разів. 13 версій мене.
13 дурних Докторів.
Гаразд, то ти номер 11, отже...
Ми ж не забули Капітана Буркуна, еге?
Я не називав себе Доктором у Війні Часу,
але це все ж була регенерація.
Гаразд, то ти - номер 12.
Номер десять одного разу регенерував і залишив те саме обличчя -
в мене бувають напади марнославства.
12 регенерацій, Кларо.
Більше я цього не зможу.
Ось так усе скінчиться.
Цим обличчям - цією версією мене.
Ми бачили цю планету в майбутньому, пам'ятаєш?
Усі ті могили...
...одна з них моя.
- Зміни майбутнє. - Я не можу. - Ти повернув собі ТАРДІС.
Ха! Ти думєш, я просто полечу, залишу всіх?
Звісно, ні.
Але ти захищаєш це місто більше 300 років.
- Тобі не здається, що тепер черга когось іншого? - Більше нема кому його захищати.
Але ж це не будеш вічно ти. Усе скінчиться однаково, як би ти не вчинив.
Кожне життя, що я врятував, це перемога. Кожнісіньке.
Як щодо твого життя?
Хоч раз, за весь цей час,
хіба ти не заслужив право подумати про це?
Вибач.
Не варто таке казати. Нам не варто сперечатися.
Кларо, я веду цю суперечку останні 300 років
сам із собою.
- Але в тебе не було ТАРДІС. - А! Ну, це
дуже допомогло залишитися.
Правда.
- "Докторе!" - А!
Дивись-но, хто прокинувся!
"Церква Тиші просить про переговори."
"Твої права та безпека гарантуються."
- Зараз буду. - "Я надсилаю транспортер."
Нє, не треба, я свій транспорт повернув.
Стемніло.
- Сонце сіло. - Вже?
Усе закінчується, Кларо.
І швидше ніж ти думаєш.
Хм!
Ти охороняєш мою ТАРДІС, Барнабл?
- Ти повернешся? - Та годі.
Ти ж мене знаєш.
Я чекатиму.
Ні, вона не старішає.
Почни.
Зізнайся.
Що це за одні?
- Зізнайся. - Ченці-сповідники. Дуже популярні.
Генетично спроектовані так, що ти забуваєш усе, що їм сказала.
- Кому сказала? - Ото ж бо й воно.
Задоволений?
А де рожеві?
Е -коди. Ти і так достатньо збуджений.
Дуже мило. Осада в розпалі, а ви вдвох теревените?
Вона права. Так не може продовжуватися далі.
Але й скінчитися не може.
Доповісти!
Повелитель Часу зайшов у пастку.
Чому ти взагалі прилетів на Трензалор?
Так чи інакше, я на нього прилетів і це вже не змінити.
Але ти таки намагаєшся, так?
Не я. Підрозділ Каваріан відділився.
Вини вирушили назад у часі
і спробували запобігти тому, щоб ти коли -небудь потрапив на Трензалор.
То ось хто підірвав мою ТАРДІС.
- А я думав, що не закрутив воду у ванній. - Вони підірвали твою часову капсулу,
і тим самим свторили тріщину у всесвіті
через яку Володарі Часу зараз посилають сигнал. - Пастка долі.
Не можна змінити історію, якщо ти є її частиною.
Вони створили психопатку, щоб та вбила тебе.
А я з нею одружився.
Я б ніколи не був тут зараз, якби не Рівер Сонг.
Я не зацікавлена у зміні історії, Докторе.
Я хочу змінити майбутнє.
Далеки присилають підкриплення щодня, вони готуються до війни.
Три дні тому вони атакували сам Мейнфрейм.
- Вони напали на вас? - Як ви їх зупинили?
Зупинили? Це була різанина.
Чому ти не покликала мене? Я б міг допомогти.
Я намагалася. Я померла в цій кімнаті, викрикуючи твоє ім'я.
Ні.
Ох...я померла.
Які цікаві речі проскакують поза увагою.
Ні! Ні,ні,ні,Ташо, ні, будь ласка, не Таша, ні. Борися з цим.
Ташо, борися з цим!
Відійди від одного з Далеків, Докторе!
Ви ж навіть не маєте знати, хто я такий.
Інформація щодо Доктора,
була отримана з трупа Таші Лем.
Але вона так і не сказала вам як зламати захисне поле Трензалору.
-Вона б швидше померла. - Декілька разів.
Ну, то вам краще вбити мене, вперед. Але перед тим як ви це зробите...
"Доктор хто...? Доктор хто?
Доктор хто...?"
Я не такий простий. Я буду довго помирати.
Достатньо довго, щоб відповісти на питання.
І, боженько, що тоді буде, хлопці?
Ти помреш у тиші Докторе,
або твоя компаньойнка помре.
Гаразд, давайте. Вбийте її!
Побачите, як мені байдуже. Але скажіть, що ви робитимете далі?
Бачиш, який зрадливий Володар Часу.
Ви б мене все одно вбили. То яка різниця?
Я не боюся. Залишаю це вам.
Бачиш, Ташо, ось про що я казав! Це - ЖІНКА!
Я завжди знав, що ви трохи м'ягкотілі,
ти і твоя безглузда церква!
Чому я взагалі довірився тобі?
Ніколи не довіряй черниці роботу Доктора.
І вона повернулася!
Ти ніколи не могла уникнути бійки.
- Цілуй мене, коли я попрошу. - Добре, тільки проси гарно.
- Тільки у твоїх мріях! - Гаразд, поверни нас у TARDIS. Зможеш?
Так, тільки швидко. Далек всередині мене прокидається.
- Борися з ним. - Не можу. - Послухай.
Ти борешься з психопатом всередині себе все своє життя.
Замовкни та переможи.
Це наказ, Ташо Лем.
Силове поле утримається деякий час, але воно зникне,
в ньому вже є перше пошкодження.
Це вже більше не облога, це війна.
Зараз все залежить від тебе. Борися з Далеками, всередині і ззовні.
- Ти можеш це зробити, я знаю. - Так.
Ти одержав назад свою TARDIS?
- Час відлітати. - Ташо, будь-ласка...
Будь-ласка.
Дякую.
Все це було не заради тебе, ти, дурний егоїсте.
Це заради миру.
Відлітай, Докторе!
- Готово. - Що? - Твоя індичка.
Або вона прокинулася.
- Хочеш трохи? - Давай.
- Є тарілки? - Знаєш, я навіть дістав різдвяного печива!
Ще одне.
Зроби великі сумні очі, подивись на мене, щоб я зрозуміла що ти не брешеш,
і скажи мені, що ти більше ніколи, ніколи не відправиш мене назад.
Кларо Освальд...
я ніколи не відправлю тебе назад.. знов.
Індичка добре пахне!
Так, чудовий запах.
Ідеальний.
Веселого Різдва.
Докторе?
Якщо ти не відлітаєш, навіщо повернув її назад?
На згадку.
Крім того, може я відлечу завтра.
Або післязавтра.
Чи ще через день.
"Отже, до Трензалору
прибули всі вороги Володарів Часу".
"Для Доктора настала зима".
"І коли всі інші раси відступили або були знищені,
на шляху далеків залишилася тільки Церква Мейнфрейму.
"Отже, ці давні вороги, Доктор та Тиша,
боролися пліч -о пліч на полях Трензалору."
Всім веселого Різдва. Всім веселого Різдва.
Я ось що кажу - на ньому світ клином не зійшовся.
Ліндо, мені здаться, що Клара не хоче про це говорити.
Я можу запропонувати, це все.
- У мене ціла купа пропозицій. - Ліндо...
Ти навіть музичну групу можеш утворити з моїх пропозицій!
- Ненавиджу такі групи. - А от і ні. Не в твоєму віці.
- Це печиво гидке. - Я його купила.
- Знаю. - Воно модне.
- У них немає жартів. - Саме так.
В них вірші.
Це більш драматичне печево.
Мені подобаються жарти.
Розкажи нам жарт, бабусю. Ти знаєш багато жартів.
- Мені здавалося, що ми говорили про мій список. - Тобі здавалося.
Розкажи нам, як ти зустріла тата. Там, де про голуба.
Я побачила його на пірсі в дощовий день.
Не це! Те, що про голуба.
Я бачила його і раніше, багато разів.
Але він був таким красивим, коли стояв там.
Голуб в ресторані? Пам'ятаєш?
Я хотіла, щоб все завмерло.
Я не хотіла, щоб щось колись мінялося.
Якби він тільки міг стояти там, такий красивий...
Так давно це було.
Не обнімаю мене так міцно, люба, а то зламаєш мені щось.
Ох, як гарно! Ридаємо на Різдво.
Вибач.
Я сподіваюся, ти загадала бажання.
Кларо? Що сталося, Кларо?
Всі залишайтеся на місцях!
Ти вмієш керувати ТАРДІС?
Керувати ТАРДІС завжди було легко.
Це з Доктором я ніколи не могла справитися.
Що зним сталося?
- Що мені робити? - Він не повинен померти на самоті.
Іди до нього.
Барнабел?
Клара.
Привіт, Докторе.
Ти завжди була така юна?
Ні. То був ти.
А...
Знайти Доктора.
- Щасливого Різва. - Щасливого Різдва.
Ей, все добре.
Все нормально, не хвилюйся.
Ах!
Там є жарт? Га?
Уривок з "Думок про годинник" Еріка Річі-молодшого.
Це про "тук-тук"? Вони найкращі.
- Я так не думаю. - Ну, читай. Давай.
Час для поклону надійшов
Так вже не впеврше є
Одинадцятий час пройшов
Годинник північ б'є.
Я не розумію.
Доктор!
Приведіть Доктора!
Далеки вимагають Доктора!
Вони тут. Далеки, ми не можемо їх зупинити.
Їм потрібен ти.
Ох, все в порядку, Барнабел.
- Ти Барнабел? - Ні, Докторе.
Все добре, Барнабел, не хвилюйся. У мене є план.
А тепер іди.
У мене немає плану, але людям подобається, коли я так кажу
- Докторе, що ти збираєшся зробити? - Ох, не знаю.
Буду швидко говорити і сподіватися, що щось хороше станеться, а потім припишу со
Зазвичай все так і відбувається.
Докторе.. Не цього разу.
Це кінець.
- Ні! -Так.
Ми бачили майбутнє, Кларо.
Ось як все закінчиться.
- Зміни майбутнє! -Хах. - Як Таша казала, зміни майбутнє.
Я б міг зробити це колись. Коли Володарі Часу були живі.
Але більше не можу.
Знайти Доктора.
А ти майєш залишитися тут. Пообіцяй мені, що залишишся.
Чому?
Ти будеш в безпеці.
Остання перемога.
Дозволь мені її.
Подаруй її мені...
...моя неможлива дівчинко.
Дякую.
І прощай.
Найгірше в Далеках, що їм потрібно багато часу, щоб сказати якусь дурницю.
Я напевно там з нудьги помру швидше, ніж вони мене пристрелять.
Вимагаємо Доктора!
Послухайте мене, ви там, послухайте!
Допоможіть йому.
Допоможіть йому змінити майбутнє. Зробіть це.
Зробіть щось.
Доктор!
Ви ставили питання...
...і пора, щоб хтось пояснив вам, вашу помилку.
Його ім'я...
Його звати Доктор.
І цього досить.
Це все, що вам варто знати про нього.
І якщо ви любите його...
...а ви б мали його любити...
...допоможіть йому.
Допоможіть йому.
Вибачте, я трохи повільний.
Я зараз не в найкращій формі.
Ти помираєш, Докторе.
Так...
Я помираю.
Ви століттями намагалися вбити мене,
і ось він я, помираю від старості.
Якщо хочеш щось зробити правильно, зроби це сам.
Ти помреш, і Володарі часу ніколи не повернуться.
А ви досі не маєте сміливості підстрелити мене, правда?
Все ще думаєте, що в мене є козир в рукаві.
Ну, ви перехитрили самих себе, хлопці.
Цього разу в мене нічого немає.
Зараз ти помреш, Докторе.
Це твій кінець.
Правила регенерації відомі.
Ти витратив усі свої життя.
Перепрошую, що ти сказав?
Ти про правила говорив?
А зараз, послухайте!
Маленька порада. Скажіть мені правду, якщо думаєте, що знаєте її.
Наплюйте на закони, якщо відчуваєте в собі достатньо відваги,
але, Далкеи, ніколи в житті
не смійте розказувати мені про правила!
Тривога! Тривога! Доктор регенерує!
Ох, гляньте на це. Тринадцята регенерація.
Ми тут руйнуємо деякі наукові закони, хлопці.
Ось що я вам скажу, це буде грандіозно!
Знищити! Знищити Доктора.
Думаєте, що зможете зупинити мене зараз, Далеки?
Якщо хочете моє життя...
Підійдіть... і заберіть його!
Всередину!
Тікайте з вулиці, всередину, швидко. Швидко!
З Галліфрея з любов'ю, хлопці!
Докторе?
Докторе!
Привіт.
Ти знову молодий.
Ти в порядку. Ти навіть не змінив обличчя.
Ха! Почалося.
Я вже не можу це зупинити. Це лише перезавантаження.
Новий цикл регенерацій, оо...
...займає більше часу.
Помаленьку.
Усе просто зникне, правда?
Усе, чим ти є, зникне в одну мить,
як подих на дзеркалі.
Він з'явиться будь-якої миті.
- Хто з'явиться? - Доктор.
Ти... ти і є Доктор.
Ага...
...і завжди ним буду.
Але часи змінюються...
і я теж мушу.
Амеліє?
Хто така Амелія?
Перше обличчя, яке побачило це обличчя.
Ми всі змінюємося...
якщо подумати.
Усі ми різні люди протягом життя.
І це нормально, це добре, треба продовжувати рухатися,
доки пам'ятаєш усіх людей, ким був колись.
Я не забуду жодної риси.
Жодного дня.
Я обіцяю.
Я завжди пам'ятатиму коли Доктор був мною.
Чоловік з лахміття...
Добраніч.
Ні, ні.
Гей... Будь ласка, не змінюйся.
Нирки!
В мене нові нирки.
- Колір мені не подобається. - Твоїх нирок?
- Що відбувається? - Мабуть ми падаємо! О!
- Куди? - Зберігай спокій.
Лише одне питання.
Ти часом не знаєш як керувати цією штукою?
Субтитри підготовано групою West Ukraine.
Переведено на Нотабеноиде http://notabenoid.com/book/39309/189047
Переводчики: Juli_Bettany, deja_mort, valerie4