Gal galim sustot atsikvėpti?
Miela, miela laisvė.
Įdomu, jis mus vijosi?
Nemanau, kad mus kas pastebėjo tame lifte,
o kai išbėgom iš dvaro - tuo labiau.
Man, regis, nėra jokios agorafobijos.
Ar keista, jog aš nusivylęs?
Bičiuliai, palikom ten savo kuprines.
Ką mes darysim su šita?
Žinau, su kuo galim pakalbėti.
O, varge.
Kas dabar?
Tai - senas skrydžio savirašis,
bet reikia, kad padėtum išsiaiškint, kas jame.
Prašau. Labai skubus reikalas.
Gerai jau.
Duokš.
Iš kur jis pas jus?
Mes - labai išradingi.
Nesakysite man, ką?
Mes manom, kad kažkas slepia lėktuvo katastrofą.
Ar gali mums padėti... neoficialiai?
Labai prašau.
Tiek to. Mano tėtis turi pažįstamą NTSB.
Bet kol kas apie tai - niekam nė žodžio.
Ir jei paaiškės kas nors įtartino,
jūs man pasakysite, kur radote, gerai?
Tėti. Tu nepatikėsi...
Tik tyliau truputį, gerai?
- Senelis nori pamiegoti. - Gerai.
Žinai, aš vėl buvau Vudraf dvare.
Pameni, tą vietą su šiurpiomis pažymėtomis durimis?
Eikš, sėsk. Noriu tau kai ką parodyti.
Taip, sėsk.
Taigi, žiūrėk.
Matai šiuos vyrus?
Jie visi - senelio jaunystės draugai.
Žinai, norėjau juos surasti
ir pakviesti ateiti aplankyti senelio.
Gal tai jį pralinksmintų?
Bet jų visų nebėra. Visų.
Visų, išskyrus Makenzį.
Nebėra?
Taip. Jie visi - mirę.
Aš manau, kad buvai teisi dėl senelio. Tikrai.
Visi šie vyrai susirgo labai jau anksti.
Aš nemanau, kad tai - sutapimas.
Negaliu išmest iš galvos minties, kad jiems kažkas atsitiko.
Kažkas šiame miestelyje juos paveikė. Kažkaip susargdino.
Taip. Čia tikrai yra kažkokia istorija. Manau, turėtum ją patyrinėti.
Gal tai ir padės seneliui.
Gerai.
Aš tai sutvarkysiu.
Žinau, kad galiu.
Palauk.
Ką norėjai man pasakyti?
Mes su Doniu ir Spunu vėl nuėjom į dvarą,
virtuvės liftu nusileidom į rūsį.
Ten radom lėktuvą ir paėmėm jo juodąją dėžę.
Mūsų vos nesučiupo, o aš pamečiau savo kuprinę.
Pala, ką?
USAF JAKAMOS LAKŪNAI
LYGIS 3 SPECIALUSIS LEIDIMAS
SKRYDŽIO SAVIRAŠIS ATIDARYTI NEGALIMA
IZĖ 14 - IZĖ KALĖDOS IZEI 13 METŲ 4 - IZĖ 13
Vis dar netikiu, kad tu - čia.
Čia tikrai tu?
Tučtuojau pasakyk man tai, ką žinotų tik tikrasis Itanas.
Kartą parodžiau tau video su kate,
iš kurio tu taip juokeisi, kad vos neuždusai,
o paskui verkei ištisas 20 minučių.
Baisi gėda. Tau.
Ar tau keista vėl grįžti?
Truputį. Iš esmės, jaučiuosi puikiai.
Nors mamos ir tėčio santykiai - nekokie.
Užjaučiu.
Nieko tokio. Džiaugiuosi, kad dabar esu su tavim.
Gerai.
Pranešk, jei ką nors ras toje dėžėje.
Taip.
Ačiū tau, tėti.
Esu dėkingas.
Žinai, kaip policininkas, sekti tu nemoki.
Atsiprašau.
Ir atleisk man už tai, kad tąsyk pasikarščiavau.
Tu taip greit griebeisi pačios blogiausios išvados, Frenkai.
Niekada tavęs neapgaudinėčiau.
Tu ketinai išvykti iš Eri Harboro su manimi nepakalbėjusi.
Aš būčiau pakalbėjusi.
Ir ką būtum pasakiusi?
Jei rasčiau tinkamą darbą? Taip.
Gerai.
Jei turi kažką pasakyti...
- Frenkai, pasakyk, ką jauti. - Ką jaučiu?
Jaučiu nuoskaudą, kad taip ilgai nešiojausi žiedą,
laukdamas progos pasipiršti tau.
Ką?
Frenkai.
Palauk, ne...
Taip ir nuvažiuosi? Tu rimtai...
Kaip jūsų ataskaita?
Ar suteikti jums dar daugiau medžiagos
Ji jau beveik baigta.
Bet bijau, kad jums nepatiks
kai kurios mano išvados.
Aš tikrai matau, kad rezultatai gerėja.
Iš lėto, bet mažuose miesteliuose reikalai juda lėčiau.
Manau, teisingai pasielgėte atleidusi pavaduotojus.
Maniau, bus svarbu pasiųst žinutę.
Taip, toks rasistinis elgesys netoleruotinas.
Net, kaip sakote, mažuose miesteliuose.
Bet faktas, jog tai iš viso nutiko
liudija, jog jūsų vadovavimas ne visų pripažįstamas,
o tai - svarbiau už jus pačią. Svarbiau už viską.
- Rasizmas - labai svarbu. - Supraskite mane teisingai,
panašu, kad šis miestelis nėra pasiruošęs jums.
Kažkas juokingo?
Atleiskit. Maniau, kad mes ir toliau kalbėsim užkoduotom frazėm.
Jūs esate gera pareigūnė. Tik norėjau jums padėti.
Kuo? Atsisakyt pareigų?
Jūs čia - dar labai trumpai,
antraip žinotumėt, jog šito nesulauksit.
Šiuos vyrus kažkas turi sieti. Kažkas, nuo ko jie susirgo.
Jie lietė šią nuotrauką?
Gal dėl viso pikto dezinfekuokim ją?
Kiekvienas išsirinkime po tris pavardes ir kuo giliau ištirkime jų gyvenimus.
Pasistenkime išsiaiškinti, ko trūksta.
Ar kas pavogė tavo drabužius?
Ką?
Kartais man tiesiog nebūna nuotaikos.
- Sveika, kaip tu? - Sveika. Pradėjau ją skaityt
vakar ir jau pusę perskaičiau. Labai įdomu.
Kai baigsi, galėsim
kartu skaityti „Puikybę ir prietarus“ tuo siaubingu britišku akcentu.
„Privalote leisti man pasakyti, kaip karštai jumis žaviuosi ir myliu jus.“
Ką?
Žinai, ponas Darsis.
Ar jis - vienas tų naujų istorijos mokytojų?
Gerai. Iki.
Palauk. Ką veiki vėliau?
Gal pažiūrėkim kokį filmą ar ką?
Gal kitą kartą.
Gerai.
Bandau sužinot daugiau apie senelį ir jo draugus,
tačiau jaučiuosi lyg sukčiausi užburtame rate.
Tėti, ar sužinojai ką nors naujo?
Ne, nieko.
Bet man dar turi kai kas paskambint.
Regis, jis dar labiau dreba.
Man irgi taip atrodo.
Aš kalbu apie Volterį.
Mergaitės, galit perduoti direktorei Kolins, kad gavau jos žinutę,
bet turiu sutvarkyti vieną reikalą? Grįšiu ir pakalbėsiu su ja.
Dieve, mama. Yra tokios tekstinės žinutės, tai gal parašyk tokią,
kad mums netektų belstis į kitą pasaulio kraštą,
perduoti tai direktorei Kolins ir vėl grįžti per visą pasaulį?
Atleisk, jog mėgstu žmogišką ryšį.
Kas tau, Ize?
Tu darai tą dalyką, kai esi susinervinusi.
Kokį dalyką? Viskas man gerai.
Nieko aš nesinervinu.
Regis, tuojau apsivemsiu.
Maniau, kad mes su Ema - draugės,
bet pastaruoju metu ji elgiasi kažkaip keistai.
Nežinau. Kaip manai, tu jai patinki?
Aš tikrai taip nemanau.
Nejauti iš jos nieko keista?
Kaip žinoti, keista ar ne?
Tiek to. Ką tokio ji pasakė, jog pamanei, kad ji ant tavęs pyksta?
Nieko. Ji - arba labai miela, arba šalta.
Rodos, ji su manim šiltai kalba, o po akimirkos - ignoruoja.
- Tai jis vis tik kalba su tavim? - Dieve, ne.
Ne tai svarbu, Itanai.
Svarbu ne tai, ką ji sako, o kaip ji tai sako.
- Aišku. - Nesišaipyk.
Aš nesišaipau. Aš tik sakau,
gal tu vis tik išsigalvoji?
Baisiausią, kas gali įvykti. Kartais tu tai darai.
- Labas. - Sveika.
- Matei? - Lyg ir.
Tu tik pažiūrėk į jį.
Tik nesakyk, kad tai - nejuokinga.
Kad ir šitos ausinės.
Neturiu žodžių. Eina sau.
Eime.
- Mergaičių prekės. - Kaip ir jo auskarai.
Ar viskas gerai?
Geriau nebūna.
Jei tai būtų interviu, sakyčiau, kad šaltinis meluoja.
Ne viskas sukasi aplink „The Magic Hour Chronicle“,
- ar žurnalistiką ar ką. - Spunai, palauk.
Juk žinai, kad su manim visada gali kalbėti, tiesa? Neoficialiai.
Laba diena, draugai bičiuliai.
- Vėliau pasimatysim. - Ką?
Ar jis dėl „draugo“ supyko?
Manau, vyresni berniukai iš Spuno šaiposi.
Duok man jo pavardę ir adresą. Parašysiu jam piktą laišką.
Apie Bobą ir Teo neradau nieko, apie Kenį - kelis žodžius.
Toks įspūdis, kad internete apie juos nieko nėr.
Pradėkime nuo mažų dalykų.
Supratau, kad apie savo senelį aš mažai ką žinau.
Žmonės - sudėtingi sutvėrimai, Hilde. Juose - pilna visko.
Bent jau taip teigė dokumentiniame filme.
Bet kuriuo atveju...
Būtent. Pradėkime nuo jo.
ERI HARBORAS LAIMI APYGARDOS MAŽOJO BEISBOLO TURNYRĄ
Silvesteris Lisko. Ieškom visko, ką tik galim rast.
Gal tuomet rasiu trūkstamą dalį ten, kur nė nesitikėjau.
ERI HARBORO MOKYKLA 68
SILVESTERIS LISKO
SENELIS
Paskaityk. Manau, tai kažkur nuves.
„STRATA TECH“ DARBUOTOJAI SAVANORIAUJA GAISRINĖJE
Mano senelis dirbo „Strata“?
Norėjau surasti tai, kas siejo senelį ir jo žvejybos draugus,
nes dėl to jie galėjo susirgti, bet aš sužinojau kur kas daugiau.
- Taip. - Taip, mes matome.
Žinojot, kad senelis buvo gaisrininkas savanoris?
Ne. Aš nežinojau. Ne, jis nėra apie tai kalbėjęs.
Ar žinojot, kad jis vadovavo Eri Harboro mažojo beisbolo komandai
šešis sezonus iš eilės?
Jis žaidė pirmojoje bazėje.
Tai - nuostabu, Metai.
Tai bent, tikrai.
Aš tiek daug apie jį ne...
Jis su niekuo neatviraudavo.
Pagalvojau, gal atsiveskim jį čia ir parodykim tai,
gal jis prisimins ką nors iš tų laikų, kai dirbo „Strata“.
Manau, tai bus ta trūkstama dalis.
Taip, Hilde...
Širdele, tai - nuostabu.
Labai gražus darbas.
Bet juk...
Juk žinai, kaip senelis gali susinervinti
ir nuliūsti, kai neprisimena ko nors?
- Tiesa. - Taip.
Bet tai - nuostabus darbas apie jo gyvenimą, žvalge.
Manau, kad jei visa tai jam parodysim,
reakcijos galim sulaukti ne tokios, kokios tikėjaisi.
Tačiau pamėginti verta.
Aš bandau jam padėti, laiko lieka vis mažiau.
Gal ir galim jam tai parodyti
- kaip gražius prisiminimus, gerai? - Taip, bet tik nespauskim jo.
Taip.
Juk mes nenorim sukelti netikrų lūkesčių.
Jei jie nepasitvirtins.
Kodėl jūs man trukdote?
Kodėl negalite man padėti?
- Širdele. - Hilde, mes to nesakėme.
Kas tau?
Aš žinau, kad galiu išsiaiškinti šį reikalą.
Žinau, kad galiu jam padėti, bet jie man neleidžia.
Kartą viena moksliukė man pasakė,
kad jei man baisu,
jei jai baisu ir atrodo, kad ji nieko negali padaryti,
žinai, ką ji daro?
Nuleidžia galvą ir dirba?
Taip.
Tau patinka tai, jog esi žurnalistė, nes niekas tau to nesuteikė.
Todėl niekas negali to iš tavęs atimti. Net mama su tėčiu.
Viskas tau pavyks.
Ei, Hilde?
Hilde, gali nusileisti?
Ką tu čia veiki?
Tėčio pažįstama iš NTSB iššifravo dėžę.
Ji iššifravo juodąją dėžę, kurią man davei.
Originali magnetinė dėžės juosta buvo pažeista,
bet jų laboratorijai pavyko atgaminti garso įrašą.
Puiku.
Ar ne puiku?
Hilde, tu radai...
Tai - Semo tėvo lėktuvas.
Aš perklausiau įrašą. Daugiausia ten - atmosferos trukdžių.
Nieko baisaus. Kažkas, ko nesupratau.
Bet kai ką išgirsti jums visiems bus pravartu.
Tu tik pasiruošk tai išgirsti.
Visų pirma, mes nežinom, kas ten.
Visų antra, įrašas gali būt gana dramatiškas.
Semas - mano draugas.
Jei ten gali būt kažkas, kas jam padės, privalau išgirsti.
Gerai.
Puiku, kad rūpiniesi draugu,
bet mūsų pareiga - rūpintis tavimi.
Tiesa. Jei pasirodys pernelyg rimta, nutrauksim.
Aš neleisiu tau toliau klausyti. Ir jokių derybų. Sutarta?
Gerai.
Ir atmink - sudėtingiausios istorijos yra tos,
kurios mums labiausiai rūpi.
Aišku?
Aišku. Eime.
Gerai.
Visi pasirengę?
Žemėkite iki 2 500.
- Kas čia? - Oro eismo kontrolės operatorius.
Viskas gerai, Henkai.
Supratau, bokšte. Žemėju iki 2 500.
Bokštas „Mohawk 89“, pakartokite.
Patvirtinkite žemėjimą iki 2500, baigiau.
Taip, tvirtinu. Kursas - 090... Pala. Laukite.
Štai. Matau. Manau, suradau.
Apie ką jis?
Bokšte, aš apsisuku. Turiu atidžiau apžiūrėti.
Pakartokite, „Mohawk“.
Štai.
Negaliu patikėti.
Ričis sakė tiesą.
Pala, ką jis pasakė?
- Jis pasakė „Ričis“? - Ką...
Pala, atleisk...
Henkas Gilisas pažinojo Ričį? Ką?
Kažkiek. Mes visi pažinojom Semą,
tačiau nenutuokiu, kodėl Henkas būtent taip mini Ričį.
Ar dėl to, kad jis mėgo lėktuvus?
Mes visi mėgom lėktuvus. Buvom berniukai.
Laukite, bokšte.
Traukiu fotoaparatą. Turiu tai nufotografuoti.
„Mohawk“, kilkite. Per žemai skrendate.
Tuojau. Turiu tai nufotografuoti.
Koks čia garsas?
Kažkas negerai. Variklis stringa.
- Metai, stabdom. - Mama, viskas gerai.
Nieko nebus, Artai.
Kuro nebėra. Nėr išeities.
„Mohawk“, pakartokite.
Pasakykit mano vaikams, aš juos myliu.
Kaip tu? Viskas gerai?
Taip.
Kaip manot, ko Semo tėtis ieškojo, kai jo lėktuvas sudužo?
Gal galim iš juodosios dėžės sužinoti vietovės duomenis?
Aš tikrai negaliu.
Gal kas nors labiau patyręs galėtų paklausyt įrašo
ir, pasiėmęs skrydžio žemėlapį, paskaičiuoti.
Bet pilotai juk pildo skrydžio planą...
Štai.
...kuris turi būt kažkur oro uosto archyve.
Štai. Matau. Manau, suradau.
Traukiu fotoaparatą. Turiu tai nufotografuoti.
Jis kažką pamatė. Norėjo nufotografuoti.
„Ričis sakė tiesą“?
Ričis, regis, sakė Semo tėčiui kažką pažiūrėti.
Tai apie ką jis sakė?
Ir kodėl Semo tėtis iš viso kalbėjo su Ričiu?
Juk jūs buvot geriausi jo draugai
ir nežinojot, kad jis bičiuliavosi su suaugusiuoju?
Keista.
Tu irgi bičiuliaujiesi su suaugusiaisiais.
Jie - mano šaltiniai. Tai - kas kita.
Šaltiniai? Maniau, mes - draugai.
Abejoju.
Tais laikais daug kas vyko.
Ne visada pastebi tokius dalykus, kai esi vaikas.
O jis, beje, būdavo tylus.
Kartais net užsisklendęs.
Spunas irgi toks būna.
Gal žmonės tiesiog
yra tokie?
Gal ir taip. O gal tai - ženklas, jog kažkas nutiko.
Nežinau, Ričis visad toks būdavo, tiesa?
Jis visad toks būdavo prieš tą įvykį.
Taip, toks jau tas Ričis.
Jei tavo draugas kažką panašaus slepia nuo tavęs,
ar tai reiškia, kad jis nebenori su tavim draugauti?
Ne. Žinoma, kad ne.
Bet kartais tai reiškia...
- Kartais tai reiškia... - Kad jis bijo.
Ir nenori tau sakyti, nes bijo, kaip tu gali sureaguoti.
Tai reiškia, kad reikia jam padėti.
Kad turi net labiau jį pagloboti.
Pasistengsiu surast tą skrydžio planą.
Ir aš tikiu, kad rasi.
Sveika.
Galiu čia atsisėsti?
Žinoma, čia juk nereikia išankstinės registracijos.
Tad kas pirmas, to ir vieta.
Ar viskas gerai? Tu, regis, kažko pyksti?
Nepykstu.
Gerai.
Nežinau, tau gal nepatinka Itanas ar kas?
Tiesiog keistai elgiesi, nekalbi su manim.
Kaip dabar, pavyzdžiui? Juk mes kalbame.
Ne, bet aš tik...
Tiesiog nesuprantu, mes - draugės ar ne.
Viskas gerai. Mes - draugės.
Tavo vaikinas atėjo tavęs.
Bičiuliai, liaukitės vieną sykį.
Tu gali mums pasakyt viską. Mes - tavo draugai.
Pastaruoju metu tu kažkoks nesavas.
Aš tik noriu pabūt ramiai.
Pastaruoju metu man norisi niekuo neišsiskirt...
- Bet drabužiai - tavo arkliukas... - Viskas gerai.
Man viskas gerai. Nesijaudinkit dėl manęs.
Gali paskolint savo telefoną?
Ačiū.
Sveiki, ponia Viterspun.
Gal galėtume užeiti pas jus, kai Spuno nebus?
- Man derėjo pasakyt tau apie tą darbą. - Ne.
- Ne. Man derėjo pasakyt apie darbą. - Ne. Leisk man...
Man nederėjo nieko sakyt apie tą žiedą.
Atleisk. Nežinojau, kaip tau tai pasakyt. Juk nieko konkretaus nežinojau.
Paskui tikrai nenorėjau su tavim pyktis.
Bet aš vis tiek supykau, taigi...
Aš išsigandau.
Aš nenoriu, kad išvažiuotum.
Aš ir nevažiuosiu.
Per toli. O ir vieta man nepatiko.
Tikrai?
Ar tu tikrai nupirkai žiedą?
Taip.
Ir visąlaik jį nešiojaisi su savim?
Maniau, tu tik taip pasakei.
Juk aš - prastas slapukas. Tu jį būtum greit radusi.
Štai...
Frenkai, koks gražus.
Ar jis tinka bent ant vieno...
Ar tu vis dar nori mane vesti?
Nes aš labai noriu tekėti už tavęs.
- Frenkai Brigsai, ar suteiksi man... - Ne. Pala. Ne.
Ne. Atiduok.
Tai - mano žodžiai.
Kim.
Kimberli.
- Ar tu... - Taip.
- Tu pasakei taip?
Puiku, sveikinimai.
Labai gražu, kas čia jums, paroda?
Susimoviau kaip reikiant. Eikit dirbt visi.
Frenkai.
Tau pavyko.
Kaip jūs čia apsivilkę?
Tavęs pasiilgom.
Deja, jūsų drabužiai tragiškai pasenę.
Bet ant jūsų jie atrodo puikiai.
Štai, atėjom.
Mums reikia informacijos apie Semo tėčio lėktuvą.
Sveiki.
Mes mokykloje rašom projektą apie aerodinamiką ir matematiką.
Tai su projektu nesusiję, tiesiog mes taip rengiamės.
Ar galėtume pasinaudoti jūsų archyvais?
Prašom.
- Sveikas, Frenkai. - Sveikas.
Ką norėjai pasakyt? Kokia ta smagi žinia?
Ar mes ja plauksim?
Ji - puikiai plaukia.
- Tikrai? - Lipk.
Eik sau. Tu - genijus.
Tikrai. Tavo žodžiai.
Kas nutiko?
Tu atrodai laimingas. Kaip niekad.
Šiaip jau, aš...
Pasipiršau Kim.
- Ką? - Nesuprantu, kodėl, bet ji sutiko.
Eik sau, žmogau. Tai bent naujiena.
Rimtai. Sveikinu, Frenkai.
Tai bent...
- Reik už tai išgerti. - Taip.
Išgerkim ko nors. Čia tikriausiai kažko yra.
Žinai? Ten - mūsų senos atsargos.
Pusė šitų dokumentų - ne skrydžio planai.
Čekiai už kurą, žemėlapiai.
Skaitmenizacija, žmonės. Pasivykite laiką.
Bent jau sudėti pagal dešimtmečius. Lyg ir.
- Užtruksim visą naktį. - Pala.
Šitas išrašytas 1987-ųjų spaliui.
Šitas - irgi.
Radom. Tai bus Semo lėktuvas.
Ne ta data.
Lėktuvas sudužo spalio 24 d. O šito data - spalio 28 d.
Turi būti kažkur čia.
Keista.
- Jis tris kartus skrido tuo pačiu reisu. - Kaip tai?
Čia nurodyti visi jo planuotų skrydžių planai.
Senelis man sakė, kad juos būtina užregistruoti,
kad oro eismo kontrolė žinotų, kas ir kokiu metu būna ore.
Rugsėjo 28 d., spalio 5 d. ir spalio 12 d.
Henkas Gilisas skrido ten pat į Saratogos kalnus.
Ten jis turbūt ir sudužo.
Juodosios dėžės įraše jis sako, kad fotografavo.
Vadinasi, jis žinojo, ko ieškojo, nes buvo ten anksčiau.
Tai ką jis ten pamatė?
Nėra paskutinio jo reiso plano.
Lėktuve turėjo likti kopija.
Mums reik grįžt į tą rūsį.
Mums? Tas virtuvės liftas išterliojo man drabužius...
O kai ten vaikšto tas vyras, labai pavojinga.
- Mane tai skaudina, Hilde. - Mes nežinome, kas jis toks.
- Gal ir proto išsikraustei? - Trip, galėsi pati pamatyti.
Rūsyje jie slepia sudužusį lėktuvą.
O ką tame rūsyje veikei tu?
Tada vyko vakarėlis, taip?
Niekas nedraudžia žurnalistei dirbti viešo renginio metu.
Nagi, Trip. Padėsi mums?
Nekreipkite į mane dėmesio. Aš tik stebiu.
Man patinka, kad jūs visi vadinate vienas kitą vardu, kaip ir dera miestelyje.
Yra priežasčių manyti, kad ten - Henko Giliso lėktuvas.
Taip, ir jei jis...
Juk supranti, kaip tai rimta.
Taip, tokiems reikalams šerifo laiko negaila.
Neabejoju, kad reikalas - rimtas. Reikia patikrinti.
Hilde, ar tu tikrai matei tai, ką sakai?
Tikrai.
Tėti, aš buvau čia.
Gal čia - kita patalpa?
Tėti, čia - jis. Tas vyras.
Girdėjau, kad kažkas mūsų rūsyje
pritraukė policijos dėmesį.
O jūs esate...
Karlas Kurcas. Vadovauju šio dvaro apsaugai.
Kur padėjote lėktuvą? Jis buvo čia.
Mes net juodąją...
Šerife, su visa pagarba,
aš nesuprantu, apie ką kalba ši mergaitė.
Ar jums reikia pamatyti kažką konkrečiai? Ką man jums parodyti?
Ne, pone Kurcai. Atleiskite už sutrukdymą.
Lauksiu jūsų lauke porai žodžių.
Trip, palauk.
Ne.
Pakaks. Man įgriso.
Visi kalba, kad nuo tavęs reik laikytis atokiau, tu neši bėdą.
O aš, kvailė, nenorėjau to girdėti.
Aš su ja pakalbėsiu, gerai? Aš jai paaiškinsiu.
Aš žinau, kad tu ją turi.
- Ką? - Mano kuprinę.
Sveiki.
Kas atsitiko?
Ar viskas gerai?
Einu pas senelį.
Gera mintis. Ačiū, žvalge.
Kas atsitiko?
Ne, žinoma.
Itanas galės pas mus pernakvoti, jei reikia.
Mano tėvai pykstasi dėl mano globos.
O gal taikosi. Aš nežinau.
Žinau tik tiek, kad jie nuolat, nuolat pykstasi.
Ir būt su jais vienuose namuose dabar...
Ypač, jei tau reikia daug mokytis.
- Neįmanoma. - Gerai, kad atėjai.
Pasakiau tavo mamai, kad galėsi pas mus pernakvoti.
Atskirame kambary, žinoma.
Taip.
Puiku. Supranti, santuoka, tai...
Sunkus dalykas.
Neabejoju, tavo tėvai daro geriausia, ką gali.
Jie tegali
garsiai šaukti vienas ant kito.
Ačiū, kad sutikote mane priimti.
- Išties. - Taip.
Taip, žinoma.
Bet tik vieną naktį.
- Taip. - Ir tu miegosi čia.
Taip.
O laiptai, žinok, garsiai girgžda.
Tėti.
Supratai mane, tiesa?
- Žinoma. - Gerai.
Labai jums ačiū, pone Lisko.
Ar vykstame atostogų?
Ne, seneli.
Semo tėtis skrido lėktuvu, bet nežinau, kur.
Ko jis grįžo pažiūrėti ir ką ten fotografavo?
Ką jis pamatė prieš žūdamas?
Ei, žvalge.
Aš tik norėjau paklaust, gal nori pakalbėt?
Apie ką?
Apie tai, kas nutiko su Trip.
Ir tai, ką ji tau pasakė.
Tai.
Taip.
Ar tai tave įžeidė?
Norėjau pažiūrėt, kaip laikaisi.
Gerai laikausi.
Ji - tik šaltinis.
Dabar turiu susikaupt.
Tik noriu įsitikinti, kad tu...
Koordinatės.
Rodo vietą.
Jomis užrašoma ilguma ir platuma.
Jos rodo, kur skrido lėktuvas. Štai. Žiūrėk.
Jis išskrido iš čia. Ir tada, kokia pirmoji koordinatė?
48 laipsniai, 11 minučių
ir 27,1 sekundė šiaurės platumos.
Gerai. Kokia antroji?
122 laipsniai,
37 minutės ir 36,5 sekundės vakarų ilgumos.
Jis išskrido iš čia.
Ir skrido šia kryptimi.
Šitaip.
SARATOGOS KALNAI
Ir tai...
Bet...
Atskridęs iki čia, jis turbūt pasuko atgal.
- Ten jis, matyt, kažką pamatė. - Lėktuvas turi būt čia.
Bet čia nieko nėra, seneli.
Pala. O kas čia?
Sala, panašu.
Jis, regis, ten skrido.
Taip, bet ką jis pamatė?
Kas ten gali būti?
Tai mes ir sužinosime.
ĮKVĖPTA ĮVYKIŲ, APRAŠYTŲ JAUNOS ŽURNALISTĖS HILDĖS LYSIAK
Išvertė Egidija Tučkuvienė