Jūs - rimtai?
Mes pusryčiaujame.
Kaip šeima. Kartu.
- Kaip pratę savo namuose. - Jūs - bepročiai.
Dukrele.
Ar tu čia dabar gyveni?
Dieve mano.
O Dieve.
Ar gyveni?
Aš čia tik laikinai, kol mano tėvai išsiaiškins santykius,
ką jie ir padarys šiandien.
Tad, naudodamasis proga, noriu padėkoti už...
Liaukis. Ko taip keistai kalbi?
- Aš dėkoju. - Liaukis, Ize.
Leisk jam baigti.
Atsiprašau, aš tik... Nežinau, kaip...
Aš dar niekad, su tėvais...
- Atsiprašau, gal galiu... - Taip.
Ir labai ačiū už pižamą.
Labai šventiška.
Nėr už ką.
Mielai pasilikčiau ir paveikčiau, ką jūs veikiate,
bet man metas, taigi...
Viso.
Sensacija. Tavo vaikinas gyvena tavo namuose su tavim.
Pakomentuosi?
Liaukis.
Liaukis, Ize.
- Tai - pokštas. - Atleisk mums.
Apie tai nerašysiu.
Tėti.
Turim sužinoti, kas šioje saloje.
USAF JAKAMOS LAKŪNAI
SKRYDŽIO SAVIRAŠIS ATIDARYTI NEGALIMA
EBENTRIO EŽERAS
Pritaikiau skrydžio plane nurodytas koordinates.
Tiksliai žinau, kur skrido Henkas.
Ten nuplaukti galim senelio valtimi.
Netruks ilgai.
Maniau, Ričiui Faivui pasakėme ne.
Taip, bet paskui išgirdome jo vardą per juodąją dėžę.
Mama, juk supranti, kokia svarbi ši linija.
Tu vėl sapnuoji košmarus?
Ne.
- Tikrai ne. - Gerai.
Ričio paslaptis turi kažkada paaiškėti.
Tai, ką jis pasakė Semo tėčiui, tai, kas yra toje saloje,
manau, gali būt jo pagrobimo priežastis.
Bet žinai, ką? Tai patvirtinančių faktų nėra.
Todėl ir reikia jų ten paieškoti.
Tėti, pažiūrėk.
Ten kažkas yra. Žinau, kad yra.
PRAEINAMA??
GALI BŪT PELKĖTA
Žinai, ką?
Aš pažadėjau mamai likt namie prižiūrėt senelio ir Džinės,
kad ji galėtų eit dirbt į kontorą.
- Tai - sąžininga. - Tėti,
o „The Boston Globe“ reporteriai galėjo pasakyt,
„Atleiskit, negaliu paimt interviu iš kunigo.
Negaliu išaiškint šimtmečio istorijos, nes turiu išvesti šunį.“
Pala, aš neleidau tau žiūrėt to filmo.
- Ar sulyginai mane su šunimi? - Ne!
Tiesiog tai - labai svarbu.
Ar negalėtum šiandien padirbėti iš namų?
O, ne. Nežiūrėk į mane Batuoto katino akutėmis.
Tu - blogesnė už Volterį.
Aš pasiduodu. Aš palaikau mamą.
Man labai gaila, dukrele, bet tai palauks.
Gerai jau.
Ką?
Aš dirbsiu iš namų, kad jūs patyrinėtumėt salą.
Ačiū, mama. Esi geriausia mama pasaulyje. Numeris pirmas.
Ar jau sakiau, kad labai gražiai šiandien atrodai?
- Pritrenkiančiai. - Gerai.
Tu - kaip saulės spindulys!
- Paėmei mūsų kuprines? - Kažkas man jas atnešė.
- Kaip miela. - Tai - žinutė.
Bet noriu pakalbėt ne apie tai.
Žinau šį žvilgsnį, tad praleiskim dalį, kur aš atsisakau,
ir pereikime prie dalies, kai tu mane įtikini.
Ką manot apie pasiplaukiojimą motorine valtimi?
- Turiu pasiimti dramamino. - Žinoma.
Vašingtono valstijoje teisę vairuot motorinę valtį galim gaut nuo 12-ikos.
Jau kitąmet aš tai padarysiu.
A, bičiuliai. Ten kažkas yra.
Didelis daiktas. Stabdykit valtį. Stokit.
Kas yra?
- Lyg kažkoks rifas. - Rifas?
- Gėlavandeniame ežere? - Taip ir maniau, kad bus ryklių.
- Doni, ten - ne ryklys. - Negali būt rifas.
Šaunuolis.
Galėjom ant seklumos užplaukti.
Regis, vos už kelių metrų nuo paviršiaus.
Pastaruoju metu daug lijo. Ežero vandens lygis pakilęs.
Tik nesakykit, kad tai - dėl klimato kaitos.
Gerai. Tai dėl aplinkos,
kuri juda kone biblinės katastrofos link.
Ką?
Išmeskime inkarą tame smėlėtame paplūdimyje.
Viskas aišku.
Mama, nori pabarstukų ant ledų?
Taip, mieloji, labai mėgstu pabarstukus.
Maniau, įsivaizduojamų pabarstukų.
O, varge.
Eik ten. Aš nuvalysiu, nesijaudink.
Alio? Negalite tiesiog ten palikti...
Ne.
Gerai.
Taigi, kurjeris pristatys itin skubius dokumentus
savaitgalį, man į kontorą, ir jūs negalit jų persiųsti,
nes man reikia ant jų pasirašyti?
Savo ranka.
- Aš irgi noriu pabarstukų. - Ize.
Ne, perkelti negaliu, nes man jų reikia pirmadieniui,
o aš namie - viena, rūpinuosi dviem žmonėmis ir aš...
Ne, neturiu žmonos, kuri tuo pasirūpintų.
Aš pati sau žmona.
Prašau.
Prašau. Padėk man.
- Ne. - Prašau!
Mama, prašau, po pusvalandžio aš susitinku su Ema.
Palaukite sekundėlę.
Kas čia, kyšis?
Taip, imk. Bet primink, kad paaiškinčiau,
kaip dažnai moterys nuvertina save darbuose.
Ačiū. Aš skubu, tuoj būsiu, pasakykite, kad palauktų.
Čia dėl „Wott“ bylos ir Trip tėčio. Labai svarbu, antraip aš neskubėčiau.
- Suprantu. - Ačiū.
Aš tave myliu. Nepamiršk, kad reikia prižiūrėt ne tik Džinę.
Užmesk į jį akį, gerai?
Gerai.
EMA ATLEISK, KAD VAKAR KEISTAI ELGIAUSI.
GREIT PASIMATYSIM?
GAL GALI ATEITI PAS MANE?
...lokys.
Kaip gerai, kad grįžai namo.
Didelis lokys. Vejasi.
- Lokys vejasi. - Ką jis sako?
- Ką? - Lokys mane vejasi!
Klausykite.
Mes su Frenku nueisim truputį gilyn,
o jūs pasilikite čia.
Palauk.
Ką?
Hilde, turiu įsitikinti, ar ten nėra ko pavojingo.
Bet niekas nežino, kad mes - čia.
O mes nežinom, kas ten. Aišku?
Ir kol nesužinosim, jums trims saugiau bus palaukt čia.
Mes su Frenku greit apsidairysime,
ir jei viskas gerai, grįšim.
Grįšim jūsų paimti. O kol kas likite čia.
- Tėti... - Mes fotografuosim
ir papasakosim tau viską, ką pamatysime pakeliui.
Ši istorija - mūsų.
Mūsų linija.
Suprantu, kad tau tai nepatinka.
Girdi? Suprantu. Bet aš - tavo tėtis.
Nežinojau, kaip bus, kai čia atplauksim.
Mano nuojauta sako, kad pirma reikia įsitikinti, ar ten - saugu.
Be to, reikia, kad tu čia būtum mano akys ir ausys, girdi?
Pamatysi ką ar išgirsi, pranešk man.
Taip, pažiūrėk.
Tai - tolimojo nuotolio racija. Kad nuolat palaikytume ryšį.
Gerai? Ar supranti mane?
- Galiu išgirsti taip? - Taip.
Duokš penkis.
Nesijaudink, mes greit grįšim.
Saugokite vienas kitą.
Sakyk mums, ką matysi.
Dėl manęs, galit neskubėti.
Ačiū, kad atėjai. Atleisk, kad nebegalėjau išeiti.
Tai tu man atleisk.
Už ką? Ne, tai aš atsiprašau.
Ne, Ize, buvai teisi. Elgiausi keistai.
- Vengiau tavęs. - Aišku.
Žinau, kad draugauji su Itanu,
ir aš nenoriu nieko gadinti ar panašiai. Tiesiog...
Pamaniau, kad geriau bus, jei žinosi.
Tu man patinki.
Labai patinki.
Kol Itano nebuvo, maniau, kad ir aš tau patinku.
Bet dabar aš nežinau.
Aš tiesiog tau pasakiau, kaip yra, o tu jau žinokis.
Turiu pažiūrėt, ką veikia mano sesutė, nes ji gal jau
verda makaronus ar kiša pirštus į rozetę ar dar ką.
Džine?
Seneli?
- Mėšlas. - Kas yra?
Džinė su seneliu kažkur dingo.
Man reikia kremo nuo saulės ir purškalo nuo uodų.
Kažkas pasiėmė per daug daiktų į šią išvyką.
Gal tavo dronas nubaidys uodus?
Žinojai, kad padaugėjo susirgimų nuo vabzdžių įkandimų?
Nežinai, ką encefalitas daro tavo smegenims.
Aš matau, ką farmacijos pramonė daro tavo smegenims.
Norėčiau pamatyti tai, ką jie ten mato.
- Hilde. - Negalim čia tiesiog kiurksoti.
- Mes nieko nematom. - Aš ten neisiu.
Aš - irgi.
DRONAS
O gal ir nereikia.
Kaip manai, tai - normalu?
Aš tai nežinau... Keista nuojauta.
Kas, manai, pastatė tą barjerą ežere?
Aha.
Jokių ženklų nebuvo.
Taigi, mes turim teisę čia būti.
Gerai, judam.
Alio?
Tėti, atsiliepk.
Tėti, girdi mane?
Ei, girdžiu. Ar pas jus viskas gerai? Baigiau.
Ką nors matot?
Ne, nieko. Neturiu ką pasakyti.
Supratau.
Kokia tu techniukė.
Čia aš - techniukė? Jis pasiėmė droną.
Žinoma, kad pasiėmiau droną. Kas aš jums?
Jis - mano tėčio. Jis mane išmokė jį valdyti.
Galim praskrist virš medžių ir pamatyt, kas ten.
- Kaip jis skrenda? - Atsargiau, jokių staigių judesių.
Leisk man. Duok.
Jokių žaidimų! Tai - brangi technologija.
Skrendam.
Kaip gražu.
Ir tuščia. Gali žemiau?
Arba padidink vaizdą.
Negaliu. Taip tik filmuose būna.
O koks čia mygtukas?
Išprotėjai? Vairuoju aš.
- Pala. Ar ten - pastatas? - Kur?
- Sakiau, neliest. - Aš neliečiau!
Tai kas jam darosi? Prarandu ryšį.
- Kelk jį. Aukštyn! - Doni, kelk jį.
- Jis krinta! - Aš stengiuos!
- Kelk! - Neveikia valdymas. Ne!
Dieve mano!
Aš nieko nedariau.
Džine! Pone Lisko!
Džine!
Pone Lisko!
Abu tėvai išvažiavę, todėl mašinos paimt jis negalėjo.
Tai gerai, tiesa? Vadinasi, jie - netoli.
NĖRA RYŠIO
- Kas atsitiko? Išskrido iš ryšio zonos? - Ne.
Išsikrovė baterija?
Buvo 100 proc. įkrauta.
Taip buvo nutikę tik kartą. Manau, tai - dėl geotvoros.
Ko?
Geotvora - nematoma, kaip belaidis ryšys, skirta atjungti dronams.
Kartą su tokia susidūriau prie oro uosto.
Tada dronas tiesiog nukrito ant žemės.
Tokie objektai kaip vyriausybės pastatai, oro uostai
ir masiniai sporto renginiai dronams - draudžiamos zonos.
Pala. Ar geotvoros galėjo būti devintajame dešimtmetyje?
Baik tu. Tada dronų nebuvo.
Tada net vaizdo žaidimų beveik nebuvo.
Vadinasi, ši tvora įrengta neseniai.
O tai reiškia, kad ten - kažkas negero.
Ir jie stengiasi tai nuslėpti.
Mes - teisingame kelyje.
- Tėtis mane pribaigs. - Taip.
Kur eini?
Pats sakei.
Tėtis tave pribaigs, todėl turim surasti droną.
Bet Frenkas su tavo tėčiu liepė niekur neiti.
Frenkas - policijos pareigūnas, todėl bus neteisėta iš čia išeiti, taip?
Juk matėme, kur jis nukrito. Nueisim, surasim
ir grįšim anksčiau už juos.
Nežinau.
Lyg ir esu tai matęs.
Frenki.
Regis, kažkas čia įrenginėjo rimtą infrastruktūrą.
Bet kam?
Lyg ir mačiau upę. Pagal ją atsektume, kur nukrito dronas.
Tik greičau. Nenorėčiau užtrukti.
Gal ten?
O, ne!
Ne. Negerai.
Vaikai, viskas gerai? Baigiau.
Hilde, ar girdi?
Atsakyk.
Girdžiu.
Kaip valtis?
Viskas gerai. Kaip jums sekasi?
Mes, regis, kažką aptikom.
Vamzdį vidury miško. Kur jis veda, dar nežinau,
bet tai reiškia, kad šią salą žmonės kažkam naudoja.
- Stok. Matei? - Ką?
Tėti, kas ten vyksta?
Frenkui pasirodė, kad jis kažką matė. Gal žmogų.
Pala, ar saloje yra žmonių?
Aš nežinau. Gal ten buvo koks gyvūnas.
Mes pažiūrėsim. O jūs nesitraukite nuo valties.
Hilde, kur mes?
Iš kurios pusės atėjome?
Aš nežinau.
Mano Džeinė.
Žinojau, kad aš - ne jos lygio,
bet kažkodėl aš jai patikau.
Argi aš - ne laimingiausias vyras pasauly?
Pamenu pirmąjį mūsų pasimatymą.
Taip jaudinausi, kad savo baltus marškinius ištepiau raudonu padažu.
Padavėjui manęs labai pagailo.
Man nuėjus į tualetą, jis paskolino man savuosius.
Pianistas grojo tą dainą,
o mes šokome.
Jutau absoliučią ramybę.
Ji buvo gera šokėja.
Pamatysi. Jai patiks.
Štai ir autobusas.
Štai.
Pamenu, prieš nukrentant dronui, mačiau proskyną,
taigi, turėtų būti...
ten.
Kalnai - dešinėje, vanduo - kairėje.
Hilde!
- Taip? - Reikia pasitarti su tavo tėčiu.
Tėti, atsiliepk. Kalba žvalgė.
Tėti, atsiliepk.
Kas, jei jiems nutiko kažkas baisaus?
- Tėti, atsiliepk. Čia - žvalgė. - Arba sutiko blogietį.
Frenkai?
Nieko.
Eime. Reikia surasti tavo tėčio droną
ir grįžti iki valties, kol nepradėjo lyti.
- Ten. - Kur?
Ir ką manai? Gal jis - medžiotojas?
Tikrai ne.
Jei manai, kad jis panašus į medžiotoją, per ilgai užsisėdėjai mieste.
Pala. Štai jis.
Juda greitai, lyg ieškotų ko.
Arba jis žino kažką. Gal jis žino, kas čia vyksta.
Galbūt. Verčiau grįžkime pas vaikus.
Paskubėkim.
Vieta, regis, matyta.
Dronas turi būti kažkur netoli.
Ar čia - Antrojo pasaulinio karo bunkeris?
Nemanau, kad vokiečiai užgrobė Vašingtono valstiją.
- Eime į vidų. - Juk sakėm, kad grįšim prie valties.
„Kai griaudžia griaustinis, eik į vidų.“ Skaučių taisyklė.
Buvai skaute?
Ne,
bet skaičiau apie jas,
nes turėjau parašyt straipsnį Brukline.
Apie tai, kas susižeria pelną nuo parduotų sausainių.
Kas, jei tas, kas čia buvo - ten?
Aš ten nė kojos nekelsiu.
Mane galima įkalbėti.
Čia tvyro bloga energija.
Palaukite.
- Kur ji eina? - Nežinau.
- Ką ji daro? - Nežinau.
- Ar jai nieko nenutiks? - Eik ir sužinosi.
Aš nenoriu ten eiti, pats eik ir sužinok.
Ten - tamsu.
Kas tai?
Kas ten vyksta?
Ateikite ir pažiūrėkite.
Lyg kokia laboratorija.
Atrodo, kad čia kažkas
nežinau ką darė,
o paskui staiga viską paliko ir pabėgo.
Ar jie darė eksperimentus su gyvūnais?
Kodėl čia viskas buvo taip palikta?
Gal eime į lauką.
Hilde?
Ten - nei Frenkas, nei tavo tėtis.
Ką jis daro?
Aš nenoriu žinoti.
Ką tu sau galvojai?
Tam ir likai namie, kad juos prižiūrėtum.
Bet neprižiūrėjai, pasikvietei Emą.
Tai tu nuolat man juos palieki kaskart, kai tau reik išeit.
Tai - nesąžininga. Mes visi turim ką nors daryti šeimos labui.
Išskyrus tėtį su Hilde. Jų užsiėmimai visada svarbiau už viską,
įskaitant tave, mane, Džinę ir senelį.
Neduok Dieve, jei jiems prireikia tirt kokią medžiagą tada,
kai man kažko reikia.
Tarsi demokratija žlugs,
jei aš susitiksiu su draugais.
- Atrodo, nuėjo. - Grįžkim prie valties.
O kaip dronas? Jis turėtų būt kažkur netoli.
Man jau pakaks, Hilde. Jis tegu lieka miške.
Kas ten?
Pala. Ar ten - žemėlapis?
Sakai man, kad mes ieškom mano tėčio drono,
bet visą šį laiką ieškai X vietos žemėlapyje?
Ne, tai - negražu.
Tu žinojai apie tai?
Maniau, kad ieškodami tavo drono pasižvalgysime.
Nesitikėjau, kad tu taip įžūliai meluoji.
Tau straipsnis rūpi labiau už mus.
Ne, netiesa.
Tiesiog tai, ką prieš avariją pamatė Semo tėtis
gali nuvest mus Ričio link,
o jei mes jo neieškosim, kas ieškos?
Frenkas ir tavo tėtis. Tai - jų pareiga, Hilde.
Mačiau, kad elgeisi taip su kitais.
Tau rūpi tik straipsnis, tau nusipjaut, kas liks įskaudintas.
Bet...
Aš nesitikėjau, kad taip su manim pasielgsi.
Bičiuliai.
Palaukit! Bičiuliai!
Doni?
Spunai?
Kur jūs?
Hilde!
Ei, vaikai!
- Gal jie - valty? - Nežinau. Pažiūrėsiu.
Hilde!
Vaikai!
Hilde!
Hilde, Doni, Spunai!
Hilde, girdi mane? Ar girdi?
Doni, Spunai, ar girdit mane? Alio?
Nieko.
Kur jie?
Gal jie nusprendė paėjėt giliau?
Ne, ne.
Ne. Jei pažįstu Hildę, ji gali būt tik vienoj vietoj.
Kalnai - dešinėje, vanduo - kairėje.
Štai mano gražuolė. Matai?
Pasiruošusi?
Ar nepamiršai paskint gėlių?
Galim paskint šitų.
Šaunuolis, Meti.
Juk žinai, kaip tavo mamai patinka rausva.
Gražios, tiesa? Paskinkim daugiau.
Hilde!
Girdi mane?
Vaikai?
Hilde!
Tikrai manai, kad jie ėjo čia?
O, varge.
Manyčiau.
- Vaikai! - Hilde!
- Pone Lisko! - Frenkai!
Ačiū Dievui. Jūs - sveiki.
Pala. O kur Hildė?
- Mes lyg ir... - Kur ji?
Mes lyg ir susipykom.
Maniau, ji eis paskui mus.
Atsiprašau, pone Lisko!
- Ji su žemėlapiu ieškojo X vietos. - O Dieve.
Eime, greičiau.
Tėti?
Čia - tu?
Frenkai?
Kas čia?
Koks čia garsas?
Kažkas negerai. Variklis stringa.
Nieko nebus, Artai.
Kuro nebėra. Nėr išeities.
Ačiū.
O Dieve. Trip išsiuntė pareigūnus jų ieškoti.
Ema sakė, prie dviračių parduotuvės jų nėra.
Kur dar jie gali būti?
Kokia dar miestelio vietas prisimena senelis?
Iš kur man žinoti, mama?
Aš neturiu enciklopedinių žinių kaip Hildė.
Aš nesu su juo tokia artima, kai visi kiti.
Atleisk. Tiesiog... Man neramu.
Ar dar dėl ko nors nerimauji?
Dingo Džinė su seneliu, ir tai - mano kaltė. Ar to negana?
- Dieve, aš nuolat viską sugadinu. - Dukrele.
Aš nežinau.
Kartais jaučiuosi, net šeimoje, kad esu viena.
Lyg aš nepritapčiau.
Niekur nepritampu.
Tu visada pritampi prie manęs.
Girdi?
Taip.
Alio?
Dieve mano. Eime.
Taip.
Ką čia veiki viena?
O ką jūs čia veikiate?
Aš čia dėl šito.
Kai mano pažįstama iš NTSB atsiuntė juodosios dėžės garso įrašą,
aš daug sykių jį perklausiau.
Pasinaudojęs oro sąlygų ir krypties duomenimis,
kuriuos Henkas Gilisas siuntė oro eismo kontrolieriui,
atgaminau jo skrydžio trajektoriją.
Iki šios salos.
O ką tu čia veiki?
Aš čia dėl tos pačios priežasties.
O ką reiškia šie ženklai?
Tai - jau apžiūrėtos teritorijos.
Aš nesuprantu. Kodėl jūs tai darote?
Jūs manėt, kad Semo tėtis tyčia sudaužė lėktuvą.
Žinau. Ir aš klydau, Hilde.
Ir todėl aš - čia.
Savo skolos Semui nebegaliu atiduot,
bet bent jau
galiu pamėgint išaiškint tiesą, kas iš tiesų nutiko jo tėčiui.
Padėti Semui susitaikyt su tėvu.
Semas man sakė, kad persikraustė į rezervatą,
nes norėjo vaikščiot savo protėvių žeme.
- Kad tai jį nuramino. - Taip.
Semas neprivalo jums atleisti, suprantate?
Suprantu.
Aš to nenusipelnau.
Hilde! Ačiū Dievui, tu sveika!
Tėti?
Ką tu čia veiki?
Stengiuos ištaisyt savo klaidą
dėl Semo.
Kaip patarė man mano sūnus.
Hilde, ką tu čia veiki?
Juk liepiau nesitraukti nuo valties.
Žinau. Atsiprašau. Labai norėjau sužinoti, kas ten.
Kokią tiesą sakė Ričis.
Suprantu, dukrele.
Aš irgi to noriu. Eikš.
- Girdi? - Taip.
Eime.
- Dukrele? - Mamyte!
O Dieve.
Labai dėkoju, kad paskambinote.
Pamačiau juos vaikštinėjančius. Atrodė šiek tiek pasiklydę.
Ar viskas gerai?
Gerai.
Jis buvo čia.
Kas?
Ak, Silvesteri.
Tėti, gal Semo tėtis pamatė tai?
Todėl paukščiai miršta.
Taip, paukščiai gali iki čia atskrist.
O kaip negyvos žuvys?
Tvenkinys juk - toli nuo čia.
Parodyk žemėlapį.
Jie teka tiesiai į ežerą, supantį salą.
Teršalai patenka tiesiai į mūsų geriamąjį vandenį.
Turim paimti šitų medžiagų mėginį.
Aš nueisiu.
Frenkai, tu nuvesk vaikus iki valties. Susitiksim ten.
- Gerai. - Aš tuoj.
- Pasislėpkime. - Čionai, po medžiais.
Greičiau. Jie, matyt, stebi salą.
Eikš, Hilde. Reikia pasislėpt.
ĮKVĖPTA ĮVYKIŲ, APRAŠYTŲ JAUNOS ŽURNALISTĖS HILDĖS LYSIAK
Išvertė Egidija Tučkuvienė