Tidigare i Lost.
Är det Benjamin Linus? Om jag tar honom, kommer han aldrig att bli densamma igen.
- Han kommer alltid att vara en av oss. - Kom ut hit, annars dödar jag henne.
Jag tog henne som barn från en galen kvinna. Hon betyder inget för mig.
- Om du vill döda henne, så gör det. - Den här killen är farlig.
Båten jag kom med var fylld med soldater vars enda uppgift var att hämta honom.
Och hur slutade det?
- Känner du honom? - Ja.
Det är mannen som dödade mig.
- Vad har du gjort, Richard? - Lugn. Det har inte med dig att göra.
- Du tog en av dem till vårt tempel? - Pojken var döende.
- Du borde låtit honom dö. - Jacob ville det.
Ön är den som väljer. Det vet du.
Ja. Självklart.
Vad heter han?
- Hej, Benjamin. - Vad hände?
Du blev skadad.
- Hur? - Kommer du inte ihåg?
- Var är jag? - Du är bland vänner.
- Vi ska ta hand om dig. - Min pappa. Är han här?
- Du får snart återvända till honom. - Nej, det vill jag inte.
Ta det lugnt.
Jag vill inte återvända.
Jag vill stanna.
Jag vill bli en av er.
Du kan vara en av oss fast du lever med dem.
Du borde vara död, Benjamin. Men den här ön...
...räddade ditt liv.
- Vem är du? - Jag är Charles.
Charles Widmore.
Ben.
Hej, Ben.
Välkommen tillbaka till de levande.
Herregud!
- Du lever. - Ja, det gör jag.
Jag visste det.
Jag visste att det här skulle hända.
Varför är du då så förvånad över att se mig?
Det är en sak att tro det och en annan att se det.
Varför försökte du ta dig till den riktiga ön?
Jag bröt mot reglerna, John. Jag kom tillbaka till ön.
Jag tÃ¤nkte stÃ¥ till svars fÃ¶r vad jag har gjort. Jag var pÃ¥ vÃ¤g tillbaka...
...fÃ¶r att bli dÃ¶md.
Dömd?
Av vem?
Vi har inte ett ord för det-
-men jag tror att ni kallar det för monstret.
SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och Påskharen
www.SweSUB.nu
- God morgon! - Hej.
- Vad finns i lådorna? - Saker vi måste flytta.
- Behöver ni hjälp? - Tack, men vi klarar det.
Okej. Ha en bra dag.
Hur mår du, min vän?
Som om nån har slagit mig med en åra, men jag överlever.
- Vad tror du om honom? - Jag är inte säker.
- Vad har han sagt? - När du var utslagen, höll han uppsikt.
- Han sa att du dödade honom. - Jag dödade honom?
Verkligen? För han ser ut att må bra.
Jag kommer inte ihåg honom från flygplanet.
- Gör du det? - Nej.
Tänk om...han redan var här, innan vi kraschade?
Om han tror att jag dödade honom, då är han galen.
Då är frågan: Vad ska vi göra åt det?
Oroa dig inte, min vän.
Jag ställer upp för dig.
- Caesar. - Trevligt att träffas. Jag är Ben.
Ska jag göra det?
- Jag kan göra det om du vill. - Var tyst!
Och stanna här, Ethan.
Försök inte!
Det är ni som har smittat oss, eller hur?
Nej!
- Ge mig mitt barn! - Det är okej.
Snälla, ta inte min Alex!
- Vill du att ditt barn ska leva? - Varför tar du henne?
Var glad att du fortfarande lever. Nu lyssnar du på mig.
Om du följer efter mig, eller försöker hitta mig, så dödar jag dig.
Om du vill att ditt barn ska leva, så varje gång du hör viskningar, spring.
Vad är det?
Bara nåt av sentimentalt värde.
Så det här är ditt gamla kontor?
Jag kan inte se dig leda ditt folk bakom ett skrivbord.
Det verkar lite...
...företagsaktigt.
Jag hoppades att du och jag kunde tala om det vi ignorerar.
Jag antar att du hänvisar till det faktum att jag dödade dig.
Det var det enda sättet att få dig tillbaka till ön-
-tillsammans med så många av de andra som möjligt. Det var därför du åkte-
-så du kunde övertyga dem att komma tillbaka? Men du misslyckades.
Och din död skulle föra dem samman. Därför tänkte du ta ditt liv.
- Varför stoppade du mig? - Du hade viktig information.
Och när du väl hade gett mig det...
Jag hade inte tid att övertala dig att hänga dig igen.
Så jag tog en genväg. Och titta på dig, John. Jag hade rätt.
Du är här. Så är resten av dem.
Jag vet inte var exakt, men de kom. Det fungerade.
Och det var därför jag gjorde det-
-det var för öns bästa. - Jag hade bara hoppats på en ursäkt.
Jag har bestämt mig för att hjälpa dig, Ben.
- Hjälpa mig att göra vad? - Det du var på väg att göra.
Att bli dömd. Om allt du har gjort har varit för öns bästa-
-så är jag säker på att monstret kommer att förstå.
Nu går vi.
- Vad gör ni? - Tar en båt.
- Vart? - Till den riktiga ön.
- Jag tror inte det, min vän. - Är det dina båtar?
Är de dina?
Caesar, eller hur? Jag fick intrycket att de blev hittade. Jag lånar bara en.
Jag lämnar gärna de andra om ni vill följa efter oss.
- Följer du med honom? - Han gav mig inget val.
Jag är ledsen, men jag bestämmer här, och du tar ingenting.
Men du ska berätta hur du vet så mycket om den här ön, min vän.
Du har en vana att kalla folk för "vän", men jag tror inte att du menar det.
- Gå bort från båten. - Det tänker jag inte göra.
Och du kommer låta mig ta den, min vän.
Letar du efter den här?
Vi kommer ta en av båtarna.
Är det nån annan som har nåt mot det?
Se det här som min ursäkt.
Hem, ljuva hem.
Vi är tydligen inte de första som har kommit hit.
Det är Sun och Lapidus. Jag visade var båtarna var-
-och Sun tackade mig genom att slå mig med en paddel.
Var det hon som skadade din arm?
Nej.
- Det var nån annan. - Du skaffar vänner överallt, eller hur?
Ibland kan vänner vara farligare är fiender.
Var det därför du sköt en man i bröstet?
Han var obeväpnad för att jag stal vapnet han tänkte använda mot dig.
- Jag kunde inte låta det ske. - Ingen mening att jag dör två gånger?
Det var så lite så.
- Vi ska till ditt gamla hus? - Ja.
Det är det enda stället jag kan kalla på det. "Monstret".
När det anländer, blir jag antingen förlåten, eller inte.
- Jag tror att du ljuger. - Ljuger om vad?
Att du vill bli dömd för att ha lämnat ön och sedan kom tillbaka.
- Jag tror inte du bryr dig om regler. - Vad vill jag bli dömd för, John?
För att ha dödat din dotter.
Gjorde du det?
Vi hade en...komplikation.
Ursäkta. Är det där en...bebis?
Din order var att utrota kvinnan.
Varför? Hon är inget hot mot oss. Hon är galen, Charles.
Du sa inte att hon hade ett barn.
- Vad skulle jag göra? - Döda det.
Det är inte ett "det". Det är ett barn.
Du kanske har svårt att förstå.
Varje beslut handlar om att skydda ön.
Vill Jacob att vi dödar barnet?
Då så, här är hon.
Du gör det.
Så vems idé var det att flytta in i de här husen?
Ditt folk bodde ju i djungeln.
När du hade mördat Dharmafolket, flyttade ni hit. Var det din idé?
- Ogillar du det, John? - Det verkar inte som nåt ön vill.
- Du vet inte vad den här ön vill. - Är du säker på det?
- Det var ditt hus, eller hur? - Ja, och det är Alex rum.
Det är bäst du går dit och kollar upp det.
Sun?
- Vad gör du här? - Det brukade vara mitt hus.
Vad gör ni här?
Det togs 1977.
Var dina vänner med i Dharma Initiative?
- Känner du inte till det här? - Självklart inte.
- Vem gav dig det här? - Vi träffade en tokig man utanför.
Han sa att han hette Christian.
Han sa åt oss att vänta här. Om jag nånsin ville se min man igen-
-skulle jag vänta här på John Locke.
- Vi håller inte andan. Han är ju död. - Du kanske vill titta utanför.
Vad du säger, det är...omöjligt.
Men här är jag. Jag vet inte hur, eller varför-
-men det finns säkert en anledning. - När han säger det finns en anledning-
-så antar jag att allting blir finfint.
Och glöm det faktum att resten av ditt folk förmodligen är 30 år tillbaka.
De enda som kan hjälpa oss är en mördare, och en som inte kommer ihåg-
-hur fan han kom ut ur kistan. - Sun, snälla...
Vi går tillbaka till planet så kanske jag kan fixa radion, så vi kan få hjälp.
Om du reser med honom, kommer du aldrig att hitta din man igen.
- Jag är all hjälp du behöver. - Vet du hur man hittar dem?
- Hur man hittar Jin? - Jag har några idéer.
Jag är ledsen att säga det, men jag går med eller utan dig.
Om det finns någon chans att hitta min man, så måste jag stanna.
Okej.
För Guds skull, var vaksam.
Okej. Hur hittar vi Jin?
Ben måste göra nåt först. - Stämmer inte det, Ben?
- Ja, John. Det stämmer. - Bäst att ta itu med det då.
Jag är utanför.
Igen, pappa! Igen!
Alex! Något högre, och du kommer att flyga av ön.
- Ubåten är på väg att åka. - Högre, pappa, högre!
- Okej. - Du behöver inte se honom åka, Ben.
- Ja, Richard, det behöver jag. - Högre! Högre, pappa!
Charles!
- Jag kom för att säga adjö. - Nej, du kom för att glo.
Nej, uppträd inte som om jag ville det. Du har försatt dig själv i det här.
- Är du säker på att du vill det här? - Du lämnade ön regelbundet.
Du bröt mot reglerna, Charles.
- Varför förtjänar du det som är mitt? - Jag kommer inte att vara självisk.
- Jag offrar allting för att skydda ön. - Du skulle aldrig offra Alex.
Du är den som ville se henne död, Charles, inte ön.
Jag hoppas du har rätt, Benjamin, för om ön vill se henne död-
-då kommer hon att vara död. För en dag kommer du att stå där jag står nu.
Då kommer du att vara förvisad, och då kommer du till slut att inse-
-att du inte kan bekämpa det oundvikliga.
Vi ses, pojke.
- Vart gick John? - Han sa att han hade nåt att göra.
- Sa han vad det var? - Nej, jag frågade inte.
Jack måste ha ljugit. Om att Locke var död?
Jag vet inte varför.
Jack ljög inte. John var död.
- Han kunde ha iscensatt sin döds... - Lita på mig. Jag är säker.
Så du visste att det här skulle hända Locke, om vi förde tillbaka honom hit?
Jag visste inte att det skulle hända.
Jag har sett ön göra mirakulösa saker. Jag har sett den bota sjuka-
-men aldrig tidigare har den gjort nåt liknande.
Död är död.
Du kommer inte tillbaka från det, inte ens här.
Så det faktum att John Locke är här på ön...
...skrämmer skiten ur mig.
- Du kanske ska gå in. - Varför?
Det som kommer ut ur djungeln är nåt som jag inte kan kontrollera.
- Lyckades det? - Det har inte dykt upp än.
- Förra gången behövde vi inte vänta. - Det körs inte enligt nån tidtabell.
Om det inte kommer till oss...
Så antar jag att vi måste gå till det.
Bara jag vet hur man ska kalla på det. Jag vet faktiskt inte var det är.
Jag vet.
Det är konstigt för mig också.
- Ursäkta? - Jag inser hur konstigt det här är.
Jag, här.
Men jag försäkrar dig, Sun. Jag är samma människa jag alltid varit.
- Är du redo? - Visa vägen.
- Hallå? - Charles? Det är Benjamin.
- Hur fick du det här numret? - Det spelar ingen roll. Det viktiga är-
-att jag åker tillbaka till ön i dag. - Ön låter dig inte komma tillbaka.
- Jag har försökt återvända i 20 år. - Där du misslyckats, ska jag lyckas.
- Så fort jag har gjort en sak. - Och vad är det, Benjamin?
Dödat din dotter.
Jag tittar på "Our Mutual Friend" nu.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Det är båten som Penny är på.
- Du skulle bara våga. - Adjö, Charles.
- Får jag fråga dig en sak, John? - Fråga på.
Hur vet du vart du är på väg?
- Jag bara vet. - Hur fungerar det egentligen? Att veta?
Kom det över dig gradvis, eller vaknade du plötsligt en morgon-
-och förstod universums mysterium? - Du tycker inte om det här, eller hur?
Att ställa frågor du inte vet svaren på.
Att i blindo följa efter nån som kan leda dig till det du letar efter.
Nej, John, jag gillar den inte alls.
Nu vet du hur det är att vara mig.
- Vi borde fortsätta att röra på oss. - Ja, det borde vi.
- Jag tror att jag vet vart vi ska. - Jaså?
Det är samma ställe som de tog med mig till som barn.
Det är där ön läkte mig.
Vi får hoppas att den är lika generös den här gången.
- Vad är det? - Det är muren runt templet.
- Vilket tempel? - Ungefär 800 meter härifrån.
De byggde muren för att såna som er aldrig skulle se den.
Vi ska inte gå in i ditt tempel, Ben.
Vi ska gå under det.
Du först.
Jag måste be om en tjänst, Sun.
Om du nånsin kommer av den här ön, hitta Desmond Hume åt mig.
- Hälsa honom att jag ber om ursäkt. - För vadå?
Han vet det.
Vad gör du här?
- Desmond? Desmond! - Stå stilla.
Inte ett ord till.
Hej, Penelope. Jag heter Benjamin Linus.
Jag är ledsen för det, men din far...
- Vi hade ingen relation överhuvudtaget. - Han är en hemsk människa.
Han är ansvarig för min dotters död. Det är därför jag är här.
Mamma!
Gå tillbaka in, Charlie.
Snälla, vad du än gör, skada inte min son.
- Mamma? - Gå in, Charlie!
Kapten Lapidus!
Du är tillbaka. De har hittat vapen.
- Vilka då? - Ilana och tre av de andra.
- De sa att de bestämmer nu. - Var är de?
Ilana!
- Vad är det som händer? - Vad döljer sig i statyns skugga?
- Vad? - Svara på frågan!
Vad döljer sig i statyns skugga?
Jag har ingen aning om vad...
Hämta alla andra. Säg att det är dags. Och bind fast honom.
Han ska följa med oss.
- Du hade rätt. - Om vadå?
Varför jag behövde bli dömd. När Charles Widmores män kom, gav de mig ett val.
Antingen lämna ön, eller låta min dotter dö.
Jag var bara tvungen att följa med dem ut ur huset och följa med dem.
Men jag gjorde det inte. Så du hade rätt.
John...jag tog livet av Alex.
Och nu måste jag stå till svars för det.
Jag uppskattar att du visade vägen, men jag klarar mig nog härifrån.
Visst.
Vi träffas utanför, om jag överlever...
Ben!
Gick det bra?
Jag har aldrig mått bättre.
- Jag ska hitta nåt att ta upp dig med. - Vänta, John!
Du berättade inte att hon fick barn. Vad skulle jag ha gjort?
- Döda det. - Det är inget "det". Det är ett barn.
- Högre, pappa! - Jag hatar dig!
Jag önskar att du var död!
De här människorna. Du sa att de var farliga.
Farligare än dig?
De menar allvar, pappa. De dödade Karl och min mamma.
Snälla, pappa.
- Hjälp mig. - Hon är inte min dotter.
Hon betyder ingenting för mig. Så vill ni döda henne, varsågoda och...
Pappa?
- Alex. - Hej, pappa.
Alex...
Jag är så ledsen.
Allting var mitt fel.
Jag vet.
Lyssna på mig, din jävel!
Jag vet att du planerar att döda John igen-
-och om du så mycket som rör honom. Kommer jag att förgöra dig.
Du ska lyssna på allt som John Locke säger och följa alla hans order.
Förstår du?
- Säg att du ska lyssna på honom! - Ja, jag lovar.
Ben?
Ben!
Ben?
Vad hände?
Den lät mig leva.
Svensk text: SSG - SweSUB Group Barbie_on_Weed, taureane och Påskharen